Hylesinus piniperda. jqo 



Fyr i Skoven være en Fare for den omgivende Bestand. Naar man 



ser en F>r med udhulede Skud, behøver man sjælden at søge langt, 



inden man finder Stedet, hvor Billerne har levet som Larver; det 



er i Reglen en Stamme, der ligger nedenunder Træet og har ligget 



dér nogle Maaneder eller mere. 



Af andre Midler anbefales Yngletræer (Fangtræer), som bor 



udlægges flere Gange aarlig (da Insektet lægger Æg til forskellig 



Tid), forste Gang tidlig om Foraaret, og som maa afbarkes senest 



efter 4 — 5 Ugers Forløb. Ligger de længere, risikerer man, at 



Insektet udvikles og forlader Træet, og Udlægningen vil da gore 



Skade istedenfor Gavn. — En Indsamling af de udhulede Skud, 



som undertiden anvendes, er uden synderlig Betydning (Billen er 



ofte ikke mere i dem) og maa fraraades. 



Anmærkning. Nær beslægtet med H. piniperda er Hylesinus 

 minor, der endog er vanskelig at kende fra piniperda^, men hvis Gang- 

 system er meget afvigende. Den yngler i Fyr, i hvilken den danner 

 lignende dobbeltarmede vandrette Modergange som H. fraxini i Ask; 

 Larvegangene er korte (^/2 — i Tomme lange) og gaar ret regelmæssig 

 opefter og nedefter. Modergangene furer Veddets Overflade, Larve- 

 gangene ligger enten alene i Barken eller furer Ved-Overfladen svagt; 

 ved Enden af Larvegangen sænker Puppehulen sig vinkelret ind i Ved- 

 det. Hertillands træffes denne Art næppe andre Steder end paa Tøm- 

 merpladser i indført Tommer (Dyret lever saa vel i Sverrig som i 

 Tyskland). Dens Levemaade ligner ganske piniperda's. 



g. H. micans-. 



Let kendelig ved sin betydelige Stdrrelse — Længde omkring 

 3^/2 Lin. — , den storste Barkbille i vore Skove. Legemsformen 

 temmelig plump. Dyret er sort af Farve, temmelig laadden. Vinge- 

 dækkernes Overflade kornet. 



Hunnen lægger sine Æg i Gran (sj. i Fyr). Den gnaver sig 

 sædvanlig ind i den nederste Del af Stammen i Nærheden af 



^ Henover Vingedækkerne gaar der hos piniperda og minor ligesom hos mange 

 andre Barkbiller Rækker af fordybede Punkter; i Mellemrummene mellem disse er 

 der opstaaende Knuder, som hos piniperda mangler bagtil paa Vingedækkets nedad 

 bojede Del i Mellemrummet mellem i. og 2. Punktrække (regnet fra V^ingedækkets 

 indvendige Rand) ; hos minor er de derimod tilstede ogsaa her. 



^ Smlgn. vedrørende denne Art: Pauly, t). d. Brutpflege etc. d. Riesenbastkafers. 

 i; Forsti. -naturwiss. Zeitschr. i. Jhrg. S. 253, 315, 351. — Gliick, Das Auftreten d. 

 Hyl. micans im Forstrevier Neupfalz. i: Zeitschr. f. Forst- u. Jagdwesen 8. Bd. 

 S. 385 o. flg. — o. a. 



Boas: Forstzoologi. j -2 



