Tortrix tedella. 



317 



Naalene bliver hvidlige eller brunlige og løsner sig fra Skuddet, 

 men bliver længe hængende i det løse Spind, der altid findes, hvor 

 Larven har gnavet, og i hvilket ogsaa dennes Exkrementer bliver 

 hængende. Hvor denne Larve har været, ser man derfor altid tal- 

 rige døde Naale ligge fasthæftede til Grenen (Fig. 183). Larven 

 overvintrer paa Jorden og forpupper sig næste Foraar. 



Denne Vikler er særdeles almindelig i vore Granskove, hvor 

 Larven træffes paa Træer af alle Aldersklasser; smaa Graner 

 ses undertiden afnaalede over det hele, ældre kun paa de nedre 

 Grene. Ved fuldstændig Afnaaling svækkes Træet sikkert følelig; 

 den Omstændighed, at Gnavet finder Sted saa sent paa Aaret, gor 

 dog, at Planten vistnok sjælden gaar ud. Gnavet paa ældre Graner 

 er i Reglen uden videre Betydning; dog meddeles fra Tyskland, 

 at ogsaa ældre Træer skal kunne afnaales totalt. Efter de fore- 

 liggende Erfaringer er dette Insekts Angreb, ialfald for vort Lands 

 Vedkommende, af en ret godartet Natur. — Noget virksomt Middel 

 til at bekæmpe det kan næppe angives. 



Paa ganske lignende Maade som tedella-Larven lever ogsaa den 

 brunrøde Larve af T. (Gr.) nanana (Sommerfuglen er brun, 4 Lin. 

 Vingefang). Flyvetiden falder lidt senere (Juni-Juli), Larven overvintrer 

 paa Træet mellem Naalene, æder igen næste Foraar og forpupper sig 

 paa en Gren-*^. — En tredie Art, der som Larve udhuler Grannaale, 

 er T. (Gr.) pygmæana, der flyver i April-Maj, og hvis lysegronne Larve 

 træffes om Sommeren; den forpupper sig allerede i Juli- August i Skov- 

 bunden, Puppen overvintrer. 



g. T. (Gp.) Ratzebupgiana. 



Forvingerne rustfarvede med hvidlige og morkebrune Teg- 

 ninger, af hvilke en stor trekantet, lys, morkrandet Plet ved Bag- 

 randen er særlig fremtrædende. Vingefang c. -^A Tomme. Larven 

 hvidlig, henved ^/2 T. lang. 



Flyvetiden er Juli-August. Æggene, som lægges paa Granens 

 Knopper, overvintrer, og Larven gnaver om Foraaret (Maj -Juni) paa 

 de unge Skud, lige naar disse skal til at skride ud; den æder et 

 Hul i de endnu sammentrængte unge bløde Naale og mere eller 

 mindre dybt ind i den unge Stængeldel. Knopskællene bliver 

 længe siddende som en Hætte paa Spidsen af det krummede Skud, 

 som ofte gaar ud ovenfor det gnavede Sted. 



^ Borries i Tidsskr. f. Skovvæsen 7. Bd. B, S. 46. 



