Jordkræbsen. 375 



vistnok sjældent, at den hos os optræder i noget meget stort Antal, 

 saaledes som Tilfældet kan være i sydligere Lande. Ude i selve 

 Skoven — bortset fra Planteskoler — gor den vistnok ingensinde 

 nævneværdig Skade. 



Det bedste Middel imod Jordkræbsen skal være at opsøge og 

 indsamle »Rederne«, medens Æggene endnu er i dem; Redernes 

 Væg har en saadan Fasthed, at man kan tage dem ud som Helhed. 

 Et andet Middel er, paa Steder hvor der findes Jordbræbsegange, 

 at nedsætte Urtepotter (hvis nederste Aabning er tilstoppet) i Jorden, 

 saaledes at deres øverste Rand befinder sig lidt under Jordoverfla- 

 dens Niveau ; naar Jordkræbsene bevæger sig afsted i Gangene, falder 

 de ned i Potterne. Endvidere anbefales det at hælde Petroleum 

 eller lign. ned i deres Gange. 



Beslægtede med Jordkræbsen er Græshopperne, der falder i to tem- 

 melig forskellige Grupper, Løvgræshopperne og Markgræshopperne. Løv- 

 græshopperne staar især Jordkræbsen nær: de har Hgesom denne 

 Horeredskaber i Forskinnebenene, et lignende Spilleapparat og lignende 

 mangeleddede (men sædvanlig længere) Følehorn; de afviger dog ved 

 at Hunnen har en Læggebraad (som Jordkræbsen mangler) og ved Bag- 

 lemmernes stærke Udvikling. Til denne Gruppe hører flere velbekendte 

 store Arter, som træffes almindelig hos os, f. Ex. Vortebideren (Decticus 

 verrucivonis) og den saftiggrønne Loaista viridissima. Deres forstlige 

 Betydning er særdeles ringe; der foreligger enkelte ældre fremmede Be- 

 retninger om, at Vortebideren o. a. har fortæret Kimplanter af Fyr i 

 storre Udstrækning; men det er vist meget sjældent, at dette indtræffer, 

 og her fra Landet er noget saadant ikke bekendt. — Markgræshop- 

 perne afviger fra Løvgræshopperne bl. a. ved de kortere, faaleddede 

 Følehorn, ved at Høreredskabet har sin Plads fortil paa Siden af Bag- 

 kroppen, ved at Hannerne »spiller« ved at gnide Baglaarene, der ind- 

 vendig er forsynede med en Liste med fine Tænder, over Dækvingerne, 

 og ved at mangle Læggebraad. Vore almindelige indenlandske Arter 

 er alle temmeUg smaa; de er uden al Betydning i forstUg Henseende, 

 ialfald hos os. Til denne Familie er det, at de berygtede Vandregræs- 

 hopper hører, der i mange varmere Lande spiller en saa stor Rolle. 



6. Orden. Næbmunde (Rhynchota el. Hemiptera). 



Ufuldstændig Forvandling. Sugende Munddele ^. 

 Denne Orden falder i to Hovedgrupper, Tæger og Cikader, 

 af hvilke Tægerne ikke frembyder nogen forstzoologisk Inter- 



^ Det egentlige Sugerør (der stedse er særdeles tyndt) er hos mange Næbmunde, 

 f. Ex. visse Chermes- og Skjoldlusformer, af en umaadelig Længde og ligger i tilbage- 



