Bladlus. 377 



f. Ex. af Myrerne. Mange Bladlus afsondrer fra deres Overflade 

 fine Vokstraade, der ofte som en hvid Uld helt omhyller dem. 



( Aphis i 7leddede Følehorn 



Tregrenet Cubitalnbbe » , , \ 



\ Lachnus ' 



Togrenet — \ Schizoneura 



{ Peinphigus ^ 

 Simpel — ! Tetranetira ^ 



\ Chermes ) S^eddede — 



61eddede — 



I . Aphis. 



To Kirtelrør paa Bagkroppen. 



De talrige Arter af SI. Aphis er gronne eller sorte, sædvanlig 

 tyndbenede svage Dyr, der i stort Antal træffes paa en Mængde 

 urte- og træagtige Planter, hvor de i Reglen suger paa de gronne 

 Dele. Udviklingen kendes for flere Arter af denne Slægt meget 

 noje: Sommeren igennem ses Skarer af vingeløse eller vingede 

 Hunner, flere Generationer den ene efter den anden, der føder le- 

 vende Unger; om Efteraaret fødes endelig en Generation af vingede 

 Hanner og vingeløse Hunner, hvis Æg overvintrer. Af disse Æg 

 kommer den forste Hun-Generation næste Aar. 



Af Slægten Aphis er der næppe nogen Art, der spiller en 

 forstlig Rolle af Betydenhed. Af Arter, der træffes paa vore Skov- 

 træer, kan nævnes: Aphis tiliæ paa Bladene af Lind ^, A. salicis 

 (de vingeløse Exemplarer sortegronne med hvide Pletter^ og orange- 

 rode kølleformige Kirtelrør) paa Barken af Pil, endvidere Arter 

 paa Ahorn, Æl, Birk osv. 



2. Lachnus. 



Et Par smaa Vorter istedenfor Kirtelrørene. Benene kraftigere 

 end hos Aphis. 



Lachnus- Arterne er tildels Bladlus af en anselig Storrelse, der 



^ Se Fig. 219. 



* Bagvinge med to Skraaribber. 



* Bagvinge med én Skraaribbe. 



* »De giver rigelig Honningdug fra sig, som de sprojter paa Bladene og paa 

 varme Dage saa hyppig paa Jorden, at den der gaar forbi mener at føle en fin Støv- 

 regn«. Kaltenbach, Monogr. d. Pflanzenlause S. 130. 



5 De hvide Pletter skyldes en Voksafsondring; sætter man Dyret i Spiritus, for- 

 svinder de. 



