Tetropium luridum. 



217 



den ind imod Splinten danner sine flade, uregelmæssige, indtil 

 ^/2 Tomme brede Gange, der successivt bliver bredere og paa 

 mange Steder, flyder sammen; de 

 forlober for storste Delen i Barken, 

 kun delvis, især i Endepartiet, furer 

 de svagt Splintens Overflade; »Orme- 

 melet«, der tæt sammenstoppet fylder 

 Gangene, er derfor for storste Delen 

 brunt, kun hist og her med hvide 

 Stænk. Enden af Larvegangen fort- 

 sætter sig i en rørformig Puppe- 

 hule,, der forst gaar c. en Tomme 

 vinkelret ind i Veddet og dernæst 

 bojer om og bliver til en nedad- 

 stigende Længdegang af indtil et 

 Par Tommers Længde^. Insektet har 

 efter nogle (deriblandt mine egne) 

 Iagttagelser en toaarig, efter andre 

 en énaarig Generation; bægge Dele 

 synes altsaa at forekomme. Det ud- 

 viklede Insekt træffes om Sommeren. 

 Foruden i døde og syge Træer 

 siges denne Træbuk ogsaa at gaa i sunde Exemplarer'-. Sandsyn- 

 ligvis er det dog kun Træer, der iforvejen er noget svækkede^. 



Fig. 114. Tetropium hiridtmi. — Vi- 



Fig. 116. 



Fig. 115- 



Fig. 115. Forreste Del af Tetropium luridum, set fra venstre Side. — • Vi. 

 Fig. 116. Bagenden af Larven af Tetropium^ set ovenfra. — Omtr. ^/i. 



' Efter Ratzeburg forpupper den sig undertiden i Barken; smlgn. ogsaa Borries 

 (Tidsskr. f. Skovv. 7. Bd. B, S. 19 — 21), der angiver dette som Regel, hvilket ikke 

 stemmer med mine Iagttagelser. 



' Smlgn. Tidsskr. f. Skovv. 2. Bd. A, S. 46. 



^ Smlgn. Altum, Forstzool. 3. Bd. 1. Abth. S. 340. Der beskrives her et An- 



