SKANDINAVIENS AMPHIPODA GAMMARIDEA. 95 



de undre langre an de ofre. De ofres svepa bestar af 14 leder och de undres af 34 40. For ofrigt ofverens- 

 starama anteunerua med dem af O. affinis. 



Mundelarne likna dem af den foregaende arten. 



Det forsta och andra benparet aro lika stora, och bada i det tiiirmaste af samina form sora del fo'rsta ben- 

 paret af O. assimilis, med den fjerde leden utskickande f'ran den bakre kanten en grof process, sora ar lika lang 

 som hiilf'ten af den ft-mte ledi-n, hvilken ar nastan iiggrund. Det tredje ocli tjerde benparet ofverensstaminu full- 

 kornligt med samma benpar at' O. obtusus, och hat'va den sjette leden lika lang som den femte, bred ocli plattad, 

 samt mot bada andar afsmaltmnde. Det t'emte och sjette benparet lifcna afven i det narmaste samma benpar af 

 O. obtusus, med undantag af den forsta leden, som ar smalare. Det sjunde benparet ot'verensstiimmer al'ven bvad 

 deu forsta leden betraffar med samma beupar af O. obtusus, och bar den sjette ledeu langre an deu femte, alldeles 

 rat och i katiterua besatt med borst. Epimererna aro af medelmattig storlek; det forsta paret, som liar deu 

 nedre delen bredare an den ofre och deu undre kanten afrundad, ar storre an det andra paret, men mindre an 

 det tredje, hvilka bada par hafva nastan rectangular form. Det fjerde paret ar storst och nastan af quadratisk 

 form, med den bakre kanten rat. Det t'emte paret epiraerer fi.ro mindre an det fjerde och hafva en bugt i deu 

 undre kanten. Alia epimererna iiro i den undre kanteu besatta med borst. 



Hvad abdomens segmenter och ben betraffar ofverensstammer denna art fullkomligt med O. obtusus Cau- 

 dal-bihanget ar mot den bakre andan smalare an vid basen, och har den bakre kanten jemnt afrundad. ilonorna 

 hafva kortare anteuner au haunarne, med omkririg 15 leder uti de ofres och 30 leder i de undres svepa. 



Denna art 1 forekommer pa Norriges kust, vid Gronland och vid Spetsbergen , hvarifran jag sett exemplar, 

 som voro 2\ centimeter langa. 



Anmdrkning: If ran Spetsbergen har jag sett ett par exemplar af en narstaende ny art, som har hufvndets 

 framre process af samma form som O. aftinis, men antennerna kortare, med den fjerde och femte leden at' de 

 undres skaft lika langa. Det torsta benparets fjerde led utskickar icke frau den bakre kanten iiilgon process, ocb 

 liamlrii fir mera aflangt oval an hos O. sagiuatus. Klorna p8 det tredje, fjerde, femte och sjette benparet aro 

 langa och breda, men nagot smalare an hos O. saginatus. 



Gea. 16. LEUCOTHOE (LEACH). 



Corpus magis minusve compressum, epimeris magnis aut parvis. Oculi duo coin- 

 positi. Antennae superiores flagello appendiculari carentes , articulo pedunculi tertio parvo 

 et flagelli articulis non crassiore. Mandibulae palpigerae. Palpus pedum maxillarium lon- 

 gissimus, e quinque articulis compositus. Pedes secundi paris manu subcheliformi instructi. 



De till detta slagtet horande arter, hvilka i flera hanseenden aro ganska olika, 

 hafva kroppen rner eller mindre hoptryckt och fftrsedd rned antingen stora eller sma epi- 

 merer. De ofre antennerna, som sakna bisvepa, hafva skaftets tredje led mycket liten, 

 och ej tjockare an svepans leder. Mandiblerna aro forsedda med palper. Maxillarbenen 

 hafva mycket langa, af fern leder sainmansatta palper. Det andra benparet af thorax ar 

 vapnadt med en stark griphand, sorn bildas af den femte leden. 



Granserna for detta slagte kunna ingalunda annu med sakerhet uppdragas, da man 

 ej eger sa fullstandig kannedom om den ursprungliga typen f5r detta slagte, riemligen 

 Leucothoe articulosa, som det hartill vore nodvandigt. De arter, som blifvit fOrda till 

 detta slagte, visa dertill sa stora olikheter med hvarandra, att det troligen blir nodvan- 

 digt, att, da man erhallit fullstandig kannedom om typen, af detta slagte bilda tva eller 

 kanske tre, enar Leucothoe glacialis, articulosa och clypeata forete sadana skiljaktigheter, 

 som torde berattiga att fdra dem till olika slagten. 



1 Jag har af denna art sett en stor hanne ifran Spetsbergen, som hade den ena handen af det andra benparet 

 mycket mindre an den andra. Troligen var detta icke normalt, utan berodde derpa, att denna hand, genom 

 nagot vfild eller vid skalombytet blifvit afbruten och annu icke hunnit utvexa till samma storlek, som den 

 oskadade handen. 



