94 RAGNAR M. BRUZELIUS. 



Don andra maxillen iir af vanlig form. Den ofre lappens undre kant iir afrundad, och dun undre liippen iir djupt 

 klufvcn och brcil, in.-, I flikarne vidt iUskilda och forsedda raed ett par storn och brcda biflikar. Maxillarbeiien 

 tiro mycket starkn raed deli hire skifvan kort; den yttre m'ir till liiilt'ten af palpens andra led, ar smal och i den 

 inre kanten torsedd mcd l&nga och spctsiga tornar. Palpens atulra led iir mycket bred och forsedd med tiittsittan- 

 de, grofva borst. Klon ar stark, bojd och spetsig. 



Det fbrsta benparet (fig. 18, b.) ar korlare och starkare an det andra. Dess forsta led iir Ifing och smal, 

 den andra kort, iifvensom den tredje, hvars bakre kant lu-diill iir forsedd med en liten borstbiinuide process; den 

 fjerde leden iir storre an dun tredje, och utskickar Iran den bakre kanten en aflang, stor, i spetsen afriindad och 

 borst liiirande process, som ar liingre an sjelfva leden. Den femte loden iir mycket storre an den fjerde, niistan om- 

 va'ndt iiggrund, saint i den nedre hiilften af den bakre kanten tiitt bcsatt med borst, och pa inidtcn viipnad med 

 ett par grofva tornar. Klon iir l&ng, krokt och spetsig. Det andra benparet (fig. 18, c.) har den forsta ledeu 

 smal och l&ng, den andra ocb tredje mycket korta, den fjerde n;i<roi. storre och baktill utskicknude en mycket 

 l&ng, smal process, som iir lika l&ng med den femte leden. Denna iir smal, afliing, med den friinnv och den 

 bakrt: kantcu parallela och den nedre bftgbojd, saint i den bakre vinkeln forsedd med ett par korta tornar. Klon 

 ar ungei'ar lika lang som den femte ledcns undre kant, spetsig och krokt. Det tredje och fjerde (fig. 18, d.) ben- 

 paret aro kortare an det andra. Deras forsta led ar liing, den andra mycket kort, den tredje mycket liingre an 

 den andra, och tilltagande mycket uti bredd nedat, saint i den bakre kanten och den friimre kauteus nedre horn 

 forsedd med tatlsittande borst. Den fjerde leden iir kortnre och smalore an den tredje, men liingre an den andra 

 och i den bakre kanten forsedd med tiittsittande borst. Den femte leden iir ungel'iir lika liing som den tredje, 

 men mycket smalare, och i den bakre kanten tiitt besatt med borst. I'a dess bakru och nedre vinkel ar fiistad en 

 kort, konisk, nSgot bojd klo (fig. 18, e ). Det Cerate benparet iir nSgot kortare an det tjerde, och har den forsta 

 leden tumligen bred, na'stan rectangular, saint forsedd med ISnga cilierade borst i den friimre kanten. De tre fol- 

 jandr ledrrna hafva i det narmaste sainina form som sainma leder af de tva loregflende benparen, endast med de 

 olikliettrr, som aro en loljd af benets rigtning bakfit i stallet for fraraat. Deras femte led iir ned.1t tillspetsad och 

 forsedd med en kort, uiistan rat klo, sora iir raera plattad iin rund. Det sjette benparet har samma form sora 

 det feinte, men iir nftgot liingre. Det sjunde benparet ar mera iin dubbelt sil langt som de foregnende, och har 

 den I'ursta leden bred och afsmalnande nediU, den andra kort och de tre loljande l&uga saint nedfit tilltagandc 

 uti liingd. Den sjette leden ar na'stan lika lang som den femte nftgot smalare, alldeles riit, i spetsen trubbig och 

 pa sidorna forsedd med korta borst. 



Epimererna aro af incdelmSttig storlek och i den undre kanten forsedda med borst. Det forsta paret iir 

 storre iin dc tvS foljande parun och liar en bugt i den friimre kanten. Det andra, tredje och fjerde paret tilltaga 

 bakat i storlek och det fjerde har i den bakre kanten en inbojning. De tre foljande paren aro mindre an de 

 foregilende och aftaga bakat i storlek. 



De tre forsta abdominal-segraenterna hafva den undre kantens vinklar afrundade, och de tre sista paren af 

 abdomens ben nS lika langt bakfit. Det fjerde och det femte paret hafva den yttre grenen nfigot kortare an den 

 inre och bSda utat tillspetsade , smala och pa den ofre sidan forsedda med glesa borst Det sjette parets grenar 

 a'ro niistan lika langa, mycket smala ocli tillspetsade. De hafva ungefa'r sarama liingd som skaftet. Caudal-bihau- 

 get iir tewligen ISngt och har den bakre kanten afrundad (fig. 18, f.). Branchial-bihangen iiro, liksora hos den 

 foregaendf arteu, fern par. Kroppens liingd iir atta till nio nun. 



Af denna art bar jag sett endast fa 1 exemplar, dels ifr&n kusten af Norrige vid Bergen, dels ifrftn Spetsbergeu. 



3. Oediceros saginatus, KROYER. 



Caput antice in rostrum magis minusve acutum productum. Antennas superiores 

 inferioribus longiores. Pedes priini secundique paris subajquales, articulo quarto postice 

 processurn brevem emittente, articulo quinto subovato. Pedes tertii quartique paris ungui- 

 bus latis, laminaribus. Appendix caudalis brevis postice rotundata. 

 Oediceros saginatus, H. KEOYER: Naturhist. Tidskr., Forste Riekke, IV, p. 156. 



Habitat ad oras Norvegiae, et in mari Spitsbergiam alluente. 



Beskrifning : Denna art ofverensstiimmer med Oediceros affinis i afseende pft huf'vndets form, men med Oed. 

 obtusns, hvad benen och ofriga kroppsdelar betraffar. Ryggen iir slat, utan kol eller tiinder. Hufvudet lorlknger 

 sig framtill med en mycket stor och tjock process, som slutar med en mer eller mindre skarp spets. Ogonen 

 aro stora, af oval form, saint belagna p;i den ofre sidau af den stora processens bas ',. Anteiinenia iiro korta, och 



1 Jag har ej kunnat afgora, om ogonen iiro enkla eller sammansatta, emcdan exemplaren, som undersoktes, 

 varii lorvarade nfigon tid i sprit, hvaraf ogoiien hos nagra alldeles forsvunnit; hos andra var deremot dcras 

 omkrets tydlig. Det tyrkes emedlertid vara sannolikast, att de iiro samraansatta, da man er deuna arts 

 stora ofverensstamtnelse med Oed. affinis, som har ogonen sammausatta. 



