SKANDINAVIENS AMPHIPODA GAMMARIDEA. 93 



lar form med den bnkre och nedre vinkeln utdragen till en lang, nedSt tillspetsad process. Den femte leden ar 

 ungefiir lika lung som den fjerde, oval, med den bakre kantcn starkare bagbojd an den framre och uti den nedre 

 hiilften fint tandad och forsedd med fina titttsittande. korta borst. Klon ar lang, krokt, spetsig och uti den con- 

 cava kanten fint strierad. Bet andra benparet ar lika med det forsta, men dess leder aro smalare och nfigot 

 langre. Det tredje och fjerde benparet iiro lika langa med det audra paret samt at' stark byggnad. Deras forsta 

 led ar nfigot bojd, lang och temligen bred; den andrn leden iir kort, den tredje deremot niistan lika lang med 

 den forsta, nedat tilltagande i bredd och i bade den framre och den bakre kanten forsedd med langa borst; den 

 fjerde leden ar ej hillt'ten sa lang som den tredje, smalare, med den framre kanten riit och den bakre bagbojd 

 och forsedd med langa borst. Den femte leden bar ungefar sanuna liingd som den foRgfiende och ar forsedd med 

 borst endast uti den framre kantens nedre vinkel och den sjette leden ar niistan lika liing som den femte, bred 

 och tunn saint mot bada andar atsmalnande och bar salunda ej form af en klo. Det femte benparet iir nagot 

 kortare an de foreg&ende. Dess forsta led fir bred, med den framre kanten rat, den bakre bagbojd oeh bada for- 

 sedda med langa cilierade borst; den andra ledeu iir kort, den tredje mycket langre och bn-d, den tjerde kortare 

 och smalare an den tredje, samt den femte lika lang med den fjerde, men smalare tin denna. Klon bar samma 

 form som pa de tva foregaende benpareu. Det sjette beuparet bar samma langd och form som det femte, men den 

 fiirsta leden afsmalnar nedat. Det sjunde benparet ofvertraffar de foregaende mycket i langd, nSr langre bakat 

 an hela kroppen, och iir mer an dubbelt sa langt som det sjette. Dess forsta led ar bred, och bar nastan form at' 

 en med spetsen nedatrigtad triangel, och ar forsedd med borst uti den bakre kanten. Den andra leden ar mycket 

 kort, men de tre ioljande aro langre, smala, och sins emellan lika langa. Den sjette ledeu ar langre an den 

 femte leden, smnl och rat. 



Epiraererna iiro af medelmSttig storlek oeh i den undre kanten forsedda med borst. Det forsta paret af 

 epimerer hafra den 6 Ire delen mycket smalare an den nedre, sa att den undre och framre delen skjuter langt fram 

 pii sldorna af hufvudet. Det andra paret epimerer aro smala och af rectangular form. Det tredje paret ar bre- 

 dare, med den b.ikre och den undre kanten nagot inbojda. Det fjerde paret iir storre iin det foregaende och bar 

 deu undre kanten bagbojd. Det femte paret epimerer iiro ovanligt langa, nagot liigre an det foregaende paret och 

 hafva en bugt i den undre kanten. De tvS sista paren aro nagot mindre iin det femte. 



De tre forsta abdominal-segmenternas undre kant bar bada vinklarne afrundade, och de tre sista paren af 

 abdomens ben na nastan lika langt bakat och iiro ganska langa. Det Ijerde parets grenar iiro lika langa, smala, 

 tillspetsade och pa den ofre sidan viipnade rued tornar. Siidana iiro af'ven det femte parets grenar. Det sjette 

 parets grenar (fig. 17, f) aro smala och utat tillspetsade. Caudal-bihanget ifig. 17, g.) ar mycket kort, bredt och 

 bar en svag bugt uti den bakre kauten. Braiichial-bihangen iiro stora, ocb saknas endast vid det forsta och det 

 sjunde benparet. Djurets storlek ar nderton m.m. 



At denna art hafva endast tva exemplar erhallits uti Gullmavsfjorden pa 60 famnars djup. 



2. Oediceros affinis, n. sp. 



Caput antice in rostrum magnum, obtusum productum. Antennae superiores inferi- 

 oribus multo breviores. Pedes primi paris articulo quarto postice processum magnum, 

 obtusum emittente, articulo quinto fere obovato. Pedes secundi paris articulo quarto 

 postice processurn longissimurn , longitudinem articuli quinti aequantem emittente. articulo 

 quinto angusto, fere rectangulari. Pedes tertii quartique paris thoracis unguibus parvis, 

 subconicis armati. Fig. 18. 



Habitat ad oram Bergensern Norvegia?, etiam maris Spitzbergici incola. 



Beskrifnirig: Afven hos denna art fir ryggen afrundad och utan kol eller tander. Hufvudet (fig. 18, a.) ftr 

 temligen stort och bildar framtill en stor, pii ofre sidan hviilfd process, som har den framre kanten afrundad. 

 Ogonen aro samiuansatta, ovanligt stora, ovala, och belagna pa den stora processen, samt mycket niira hvarandra, 

 sa att de inre kanterna nastan berora hvarandra. 



De ofre antennerna aro korta och ej starka. Deras forsta skaftled ar ungefar lika lang med de tva tol- 

 jande lederna och svepan iir liingre iin skaf'tet satnt bestar af 10 leder. De undre antennerna aro langre an de 

 ofre och hafva skaftets femte led langre an den tjerde, och svepan sammansatt af ornkring 50 korta leder lios han- 

 nen och 20 30 hos honan. 



Mandiblerna iiro af annan form an hos den foregaende arten. Den yttre grenens spets ar bred och vap- 

 nad med 4 5 tfinder, och den inre iir mycket mindre, men vapnad med fern tander. Tuggknolen iir hog och 

 palpen grof, med den andra leden liingst, nagot bojd och i den ena kanten forsedd med grol'va borst. Den tredje 

 leden ar iit'ven i den ena kanten vapnad med borst. Den forsta maxillens inre skifva iir temligen stor, i spetsen 

 afrundad och forsedd med ett langt, cilieradt borst, och den yttre skifvan ar bred samt i spetsen forsedd med 

 grofva tornar; en del af dessa iiro i den eua kanten tandade och en del aro tvagreniga i spetseu. Palpen iir lang. 



