18 UAGNAB M. BUUZELIUS. 



De ofre och undrc anteiinerna iir ufistan likii langa och af hnlfvn kroppens Ifingd. De ofn-s fbrsta led iir 

 tjockare och kortnre an den andra och tredje, som firo lika langa och uti den uiidre kanten forsedda nied langa 

 glesa borst. Svepan iir nagot kortare iin skuftet och bestar af omkring i:i, med langa borst viipnade Icder. De 

 undre anteniHTna iiro t'iistade temligen liingt bakom de ofre och deras andra led utskickar frftn den uiidre sidnn 

 eu temligeu Iflng, spetsig process. l)eu Iredje leden ar kort och tjock, den fjerde mycket liingre iin den tredje, 

 men nagot kortare an den femte, som nar nSgot I'ramora de ofres sknft. Svepan bestilr af omkring 13 leder. 



Mandibelns yttre gren fir viipnad rood 4 5 tiindcr och den inrc med lika niAnga; tuggknolen fir starkt 

 framstaende; palpen iir ganska lang och smal, med den andra ledeu Ifingst och den tmlji: utiit nagot bredure saint 

 uti den ena kanten I'ors'-dd med langa borst. Den forsta maxillens pulp nar liingre fram (in den yttre skit'vau, 

 sora iir i iimlan viipiiiid med tvSgrenign tornar. Den inre skifvnn ar liten, tillspctsnd, och uti den inre kantcn 

 forsedd med nagra borst. Don andrn maxillen fir af vanlig form. Maxillarbcnens inre skifva iir kort, och nSr o- 

 betydligt framom palpens faste; dm yttre niir till midten af palpens andra led, och liar uti den inre kanten korta 

 och spetsiga tornar. Palpen bestir af lyra ' leder, af hvilkn den fjerde iir konisk och i spetsen viipnad med langa 

 och grofva borst, bland hvilka ett iir mycket groft och tyckes utgora liksom cu fortsiittning at' sjelfva Icdcn. l>en 

 ofre lappens undre kant iir afruudad, och den undre iir djnpt klufven snmt forsedd mod ovanligt stora birlikar. 



Del forsta benpiiret iir kortare och mindre iin det andra, med den fjerde leden stor, af triangular form 

 samt tatt besatt med borst, och den fcmte leden ellcr handen mlgot kortare an den Ijerde, jiggi-und och pa den 

 storsta deleii af den bakre kanten lint tandad. Klon iir stark snmt lint t.andad uti den concava kantcn Det andra 

 benparet har den forsta leden lang, med en framiitrigtad skarp kant liings den yttre sidan , den andra kort, den 

 tredje langre och liings hela den t'rarore kanten fiistad vid den fjerde, som iir betydligt stor, niist.in aHangt-iiirg- 

 rund och I'rAn det bakre och undre hornet utskickar en stark, temligen lang, spetsig process. Pi den fjcrde le- 

 deiis friimre och undre del sitter den femte leden, som fir mycket mindre, cylindiisk, niigot bojd, och imr obetyd- 

 ligt langre ned an den fjenle ledens process. Klon iir betydligt Iflng, spetsig, bred och forsedd med nagra borst. 

 Det tredje och fjerde bcnparet hafva den forsta leden mycket bred, nastan oinviindt-figgrund och i den friimre kanten 

 forsedd med borst. Klorna firo medelmattigt langa och bojda. Det femte benparet, som ar nagot kortare an de 

 tva fbregfiende, har den forsta leden bred, men smalare an samma led hos de tva forg&eude paren, och at' niistan 

 fyrkantig form. Det sjctte och sjunde benpnret iiro betydligt liingre, och hafva den forsta leden bredare an det 

 femte benparets, samt af rcctangnliir form. Klorna iiro medelmflttigt liing.i samt spetsiga. 



Epimererna iiro mycket sma; den forsta iir rundad , den andra ar storre an denna samt den tredje och 

 fjerde, sora hafva den undre kanten afrundad; deu femte fir storre an den fjerde, och har den I'ramre delen myc- 

 ket storre an den bakre samt uti den undre kanten forsedd med borst. Den sjette har samma form, och iir min- 

 dre fin den femte, men storre an den sjunde. De tre forsta abdominal-segtnunternas vinklar firo afrundade. Det 

 fjerde paret af abdominalbcn nar liingre bakat an det femte; dess grcnar firo starka, den yttre obetydligt liingre 

 fin den inre, bada uti den ofre kanten fiut tandade och forsedda med u.lgra korta tornar. Nagra siidana 

 finnas afven uti sjelfva spetsen. Det femte benparet ar lika med det fjerde. Det sjette parets ben bestar af en 

 ISng, cylindrisk, utat nagot smalare basal-led, och en enda, mycket raindre, kort, vid basen grof, utat nagot sma- 

 lare och uppntbojd gren, som i spetsen ar fint tandad. Delta benpar nflr langre bakilt an det ferate, men ej sa 

 langt som det fjerde. Caudal-bihanget ar kort och uti den bakre kantens raidt torsedt med en bugt, samt pfi den 

 Bfre sidan med tva sraS, med taggar tatt besatta knolar. Branchial-bihang finuas vid alia benparen, ined undan- 

 dantag af det forsta och sjunde. 



Storlcken ar vaidigast fern till sex m.m., men stundom traffas exemplar, som firo ej obetydligt storre. 



Honan skiljer sig Iran hanncn hufvudsakligen genom det andra benparet, hvars fjerde led fir mycket min- 

 dre an den femte och utskickar frfin den bakre och undre kanten en temligen lang, bojd, och i den bakre kanten 

 borstbiirande process. Dess femte led iir dercmot stor och iiggrund, samt forsedd med langa borst. Klon iir lang, 

 stark och bojd. De ofriga benparens leder iiro bredare an hos hannen. En Sggbiirande hona var till fargen grl- 

 gul med graa, pa ryggen parvis stallda fliickar. Ogonen voro morkroda och antcnnerna hvitaktiga med bruna band. 



I sina rorelser fir denna art temligen snabb, men gor ej langa hopp i vattnet, utan simmar med tiitt 

 pfi hvarandra foljande slag af abdomen. Den bygger sig af. lera ett rorlikt bo. 



Gen. 3. JASSA, LEACH. 



Corpus depressum, epimeris parvis. Antennas superiores et inferiores pediformes, 

 robustae, superiores flagello appendiculari destitutae, inferiores validiores. Palpus inandi- 

 bula; triarticulatus, maxillae priini paris biarticulatus et peduin maxillarium e quatuor ar- 

 ticulis compositus. Pedes priini secundique paris thoracis manu sucheliformi annati. Pedes 

 abdominis sexti paris birarnei, articulo basali crasso et ramis binis brevibus, conicis pra-dito. 

 Appendix caudalis indivisa. 



1 Det har ej varit mig mojligt, ott hos de exemplar, sora jag undersokt, finna fera leder, sasom det nppgifves 

 af Prof. LILJEBOKG 1. c. 



