SKANDINAVIENS AMPHIPODA GAMMARIDEA. 35 



den sista leden af maxillarbenens palp mer eller mindre spetsig '. De tva forsta benpa- 

 rens femte led bildar en mer eller mindre stark griphand, och den fjerde epimeren ar of- 

 tast stOrre an den femte. 



1. Allorchestes Nilsoni (RATHKE). 



Antennae superiores pedunculo et flagello longitudine aequalibus, pedunculum in- 

 feriorurn paullum superantes. Oculi rotundi, nigri. Pedes primi paris manu plerumque 

 fere rectangular! vel late ovali. Mas pedibus secundi paris manu multo majore, ovata. 

 Femina pedibus secundi paris manu late rectangulari. Appendix caudalis divisa. 



Amphithoe Prevosti ?, H. EATHKE: Acta Acad. Leopold., T. XX, p. 81, tab. 4, fig. 5. 



Nilssoni, H. RATHKE: ibidem, p. 264. 



Orchestia Nidrosietisis, KROYEH: Naturliist. Tidskr., anden Rtekke, I, p. 299. 



Habitat ad oras occidentales a Nidrosia saltern usque ad Bohusiam. 



Beskrifning: Hufvudet bildar ej nagot rostrum och ogonen firo temligen stora samt runda. Lederna af de 

 ofre antennernas skaft aro grofva och aftiiga utat i liiiigd; den tredje nr endast obetydligt kortnre an den andra 

 och tjockare an svepan, som bestar at' tio grofva leder och har niistan samma langd som skaftet. De ofre na 

 stundom fraraom de undre antennernas skaft med 3 4 leder, men ofta aro de foga langre an skaftet. De undre 

 antennerna, sora iiro fastade midt under de ofre, hafva basaldelen mycket stor och sammansatt af de tva forsta 

 lederna. Den tredje leden ar mycket kort, men den fjerde och femte, sora aro i det narraaste lika stora, aro 

 mycket langre an denna. Svepan bestar af tio leder. 



Mandiblerna aro starka, och deras yttre gren ar vapnad med 6 7 tander, den inre med 56; tugg- 

 knolen Sr hog och dess yta har njurlik form. Den forsta raaxillens inre skifva ar ovanligt lang och smal, samt 

 uti spctsen torsrdd med tva liinga cilicrade borst. Den yttre skilvan, som ar nagot langre och bredare an den 

 inre, ar uti spetsen besatt med flera grofva tornar, som uti den ena kanten aro vfipnade med flera stora och trub- 

 biga tiinder. Palpen bestar endast af en led, och nar kuappt langre fram an den yttre skifvan. Den andra maxil- 

 lens skifvor aro smala och langa, bada uti spetsen fbrsedda med grofva borst och den inre afven uti den inre 

 kanten. Underliippen ar i midten klufven, och flikarne, som ligga nara upptill hvnrandra, aro i spetsen niistan 

 tvfirt afskurna. Bakat forlanga de sig nied tva mycket korta och sm processer. Den ofre Iftppens undre kant fir 

 afrundad. Maxillarbenen aro starka och utmiirka sig genom den inre skifvans liingd, som nar lika langt fram som 

 den yttre, eller till midten af palpens andra led, och ar uti spetsen vapnad med tva, tre grofva och korta tor- 

 nar samt en del langa borst. Den yttre skifvan a> nSgot bredare samt uti den inre kanten vapnad med nagra 

 borat. Palpens tre forsta leder iiro breda och niistan lika stora; den fjerde ar konisk, och uti spetaen vapnad med 

 grofva och bojda tornar, bland hvilka en isynnerhet ar stor. 



Det forsta benparet fir betydligt mindre an det andra, men af stark byggnad. Dess forsta led fir langst; 

 den fjerde, som ar storre Sn den andra och tredje, ar nfistan af fyrkantig form och har pS den bakre kanten en 

 knol eller en liten sporre, som ar besatt med nagra borst. Handen fir storre fin den tjerde leden samt nfistan af 

 rectangular form, nedat uagot bredare, med den undre kanten bagbojd och besatl med korta borst. Uti den un- 

 dre kantens bakre horn fir den vapnad med en grof torn. Klon fir stark och bqjd. Det andra benparet har hos 

 hannen den forsta leden nedat ganska bred och utvidgad, den andra kort, samt den tredje nfistan at' triangular 

 form och bakat utlopande till en skarp spets. Den fjerde leden fir afven liten, men den femte fir mycket stor, 

 till formen aggrund, pa en del af deu bakre kanteii forsedd med korta tornar, och ungefiir pu midten af densam- 

 ma med en liteu tand. Klon ar stor orh stark samt ej sardeles spetsig. Hos honor och yngre individer firo det 

 andra benpart-ts ha'nder ej sa stora som hos hanneii och foga storre an det forsta parets, samt hafva aflangt fyr- 

 kantig eller rectangular form. Det tredje och fjerde benparet aro af stark byggnad och vanlig form. Det femte 

 ar kortare an de tva foregaende benparen, mycket starkt, och har den bakre deleu af den breda forsta leden balf- 



1 DANA, som nppstallt slagtet Allorchestes, upptager uti diagnosen, att maxillarbenens palper skola vara klo- 

 forsedda. Hos den skanditiaviska arten af detta sliigte fir den sista leden af maxillarbenens palp ej egentli- 

 gen klolik, utan mera rat och konisk samt i spetsen forsedd med borst, hvarfore ocksa BRANDT (Bulletin de 

 la classe Physico-matliematique de 1'Academie Imp. d. sc. de St. Petersbourg, T. IX, 1851, p. 142) hanforde 

 den till ett eget subgetius under Orchestia, som hau benfiinnde Allorchestiua. Da denna art emedlertid tor 

 of'rigt fullkomligt ot'verensstiimraer med de arter, som blifvit forda till Allorchestes, tyckes det ej vara till- 

 rackligt skal, att skilja den derifran endast tilltolje deraf, att den sista leden af maxillarbenens palp fir nagot 

 mindre bojd och spetsig, da man vet, huru snart sagdt omfirkliga ofvergangarne firo ifran den alldeles klolika, 

 korta formen af denna led, till den med spetsen mera utdragna och ifran denna till den form, da spetsen 

 utgores endast af ett grol're borst, hvilket vanligen omgifves af nagra andra smalare. 



