SKANDINAVIENS AMPHIPODA GAMMARIDEA. 51 



Bfida paren at' antenner aro hos storre individer af samma liingd, men hos mindre nro de undre nagot 

 langre an de ot're. De ofres forsta led af skaftet fir tjocknre an den andra, hvilken har samma langd sora den 

 forsta, men iir langre an den tredje. Svepan, som iir mycket langre an skaftet, bestar af omkring 50 leder hos 

 storre individer. Bisvepan liar 7 leder och de undres svepa bestar af omkring 44 46 leder. Hos mindre indi- 

 vider bestft de of re antennernas svepor af 27 28 leder, och de undres af samma antal, saint bisvepan af fern. 



.Mandiblernn, som aro starka, hafva grenarne viipmide med 4 5 tander och tuggkncilen stor, samt palpen 

 grof. Maxillarbenens palp iir ej sardeles lang, men af grot' byggnad. Pa palpens klo h'nnes en tydlig griins emel- 

 lan sjelfva spetsen och den ofriga delen. Mitndelarne ofverensstiimma for ofrigt med dera af G. loeusta. 



Det forsta och andra benparet iiro nastan lika stora, och hafva den t'emte leden eller handen af aggrund 

 form, saint uti den bakre kanten vfipnad med grofva och korta borst och tornar. Deras klor, som aro starka och 

 lika langa som hiilften af handens bakre kant, aro uti den concava kanten forsedda med nSgra borst. De ofriga 

 benparen aro starka och af vanlig form. De fyra forsta paren af epimerer, som tilltnga bakat uti storlek, aro ua- 

 stan t'yrkantiga och ganska hoga. De tre sista pareu aro betydligt mindre. 



Simbenens basal-leder, som aro mycket grofva, och hafva en liingsgaende fara pa deu friimre och bakre si- 

 dan , aro kortare an grenarne. De tre sista paren af abdominnlben na lika langt bakat. Det tredje och fjerde 

 benparet hafva basal-leden a!' samma liingd som grenarne, af hvilka den yttre iir nagot kortare an den hire. Ba- 

 sal-leclen iir forsedd med fina tornar liings den ot're sidans yttre kant, och grenarne iiro forsedda med sadana liings 

 den ofre sidans bada kanter, samt med nagra grot're uti sjelfva spetsen. Det sjette parets grenar iiro langre an 

 basal-leden, iiiistaii lika stora, plattade, lancettlika, i den yttre kanten forsedda med fina tornar, i deu hire med 

 langre borst och i spetsen med nagra tornar och finare borst. Caudal-bihanget varierar temligen mycket. Det ar 

 aflfiiigt och har den bakre iindau iiu tvart afstympad, an forsedd med ett par sma bugter. Branchial-bihangen aro 

 stora och till antalet sex par. De saknas vid det forsta benparet af thorax. Skalet iir knottrigt af sma upphoj- 

 ningur, isynnerhet pa de bakre segmenterna. Hannar och honor likna hvarandra fullkomligt, med undantag af 

 aiitennernas liingd och de tva forsta benparens bander, som aro storre hos hannarue. 



Denna art uppnar en betydlig storlek. En hona fran Finnmarkens kust har en liingd af 44 m.m., men 

 de individer, sora erhallits pa sydligaie lokaler, aro mycket mindre. De flesta aro omkring elfva m.m. langa. 



Ungarne visa temligen stora olikheter med de fullvuxna, sd att man latteligen skulle kunna anse dera for 

 en egeu art, om man ej traffat dem uti brostsiicken pa honan af G. Sabini. Deras antenner iiro korta och tjocka, 

 och liafva skaftet nagot la'ngre an svepan, sora bestar endast af fern leder och har nastan samma tjocklek som 

 skaftet. Bisvepan bestar af endast tvS leder. De undre antennerna aro langre an de ofre och deras svepa bestar 

 afven af omkring fern leder. Ryggen visar ej spilr till de tander, som finnas hos de iildre, utan har endast en 

 svag kol. Benen ar mycket tjocka. Det tjerde och femte paret af abdominal-ben har mycket liinga tornar uti 

 spetsen pa grenarne , och det sjette paret visar det miirkliga forhiUlandet, att den yttre grenen ar stor, men den 

 hire fullkomligt rudimeiitiir. Caudal-bihariget ar uti den bakre kanten urnupet eller n3got litet klufvet. 



Denna art, som egentligen tillhor den hiigre uorden, hvarest den uppnar sin storsta utveckliug och fore- 

 kommer i storre miingd, triiffas iSngs Skandinaviens vestkust, atminstoue iiuda ned i Boliuslau. 



2. Gammarus angulosus, RATHKE. 



Oculi inagrii, subovati. Dorsum anticuin angulatum, posticuin carinatum, sed ca- 

 rinaj segmentorum quinti, sexti, septiini thoracis et priini secundique abdomiriis postice 

 truncate, dentes non forinantes. Antennas superiores longiores. Testa quasi minutissime 

 squarnosa. Raini pedum sexti paris abdominis fere aequales. Appendix caudalis lata, 

 indivisa, postice emarginata. 



(jaunnarus angulosus, H. RATHKE: Acta Acad. Leopold., T. XX, p. 72, tab. Ill, fig. 3. 

 FREY u. LEUCKARDT: Beitriige z. Kenntn. wirbeilos. Thiere, p. 1C2. 



LiLJEBORG: Kongl. Vetensk. Akad. Handling. 1853, p. 447. 



Habitat ad oras occidentals, ab arcticis inde ad Bohusiam, gregarius, agilis. 



Beskrit'riing : Kroppen ar hog och hoptryckt, samt forsedd med kol liings ryggeu. Pa de friimre segmen- 

 terna fir likviil denria kol mycket svag, men tilltager bakiit i hojd iinda till det fjerde segmentet af abdomen. Den 

 bildar ej nugra tander, sasom hos G. Sabini. Det tredje abdoniinal-seginentets kol har pii midten en intryckning, 

 och de sista segmenternas ar mycket svag. Hufvudet fir forsrdt med ett litet rostrum. Ogonen iiro stora och nastan 

 aggrunda. De ofre autennernas svepa bestar at' omkring 21 leder, ocli bisvepan af fein. De undres svepa bestar a f 

 22 23 leder. Bada parens svepor hafva lederna vid basen smalare, och mot den friimre iindan tjockare och for- 

 sedda med en krans af korta borst, hvarigenom griinsen emellan lederna blir ganska sknrp och, tydlig. 



Den liknar, hvad mundelar och extremiteter betraffar, nastan fullkomligt den foregiiende arten. Caudal- 

 bihanget ar bredare an hos G. Sabini och i spetsen urnupet. Skalet synes liksom fjiillbelagdt genom sma upphoj- 



