SKANDINAVIENS AMPHIPODA GAMMARIDEA. 65 



bildns af den fenite leden, och de tre sista benparcn tilltaga bakat nagot uti langd. Det 

 most utmarkande fur detta slagte ar likval dot sista paret af abdomens ben. Den inre grenen 

 ar rudimentar, men den yttre har fatt en ovanlig storlek, ocb ilr nastan lika lang soiu 

 hela abdomen, saint bestar af tva leder, som aro tunna, men ej sardeles breda. Att en 

 siidan ovanlig utveckling af detta benpars ena gren b5r hafva stort inflytande pa djurets 

 rorelsefunnaga, och till fblje deraf pa hela dess lefnadssatt, ar temligen tydligt, och torde 

 salumla ftillt berftttiga till att for detsamma bilda ett nytt genus. 



1. Eriopis elongate, , n. sp. 



Antennae superiores longissirnae, corpore longiores, flagello gracili. Antennae infe- 

 riores superioribus nmlto breviores. flagello articulo ultimo pedunculi breviore. Pedes 

 priini paris iisdcm secundi paris minores. Manns pedum secundi paris oblongo-ovata?. 

 Appendix caudalis profundissirne fissa. - - Fig. 12. 



Habitat in locis profundis inaris Bohltske. 



Beskrifuing: Kroppen, sorn fir foga hoptryckt, har ryggen afrundad och sliit, utau tiinder eller kol. Iluf- 

 vudet, som ar at' niedelinuttig storlek, bildar ej nagot rostrum, och har uti det tram re och nedre hornet en smal 

 och djup inskarning. 



De ofre antennerna, som aro liingrc iin hcla kroppen, hafva skaftet mycket kortare an svepan. Skaftets 

 forsta led iir nagot tjoekare och kortare an den andra, och den tredje ar mycket kort. Svepan bestar af omkritig 

 40 leder, hvilka ntat afsmalna och tilltaga i langd, och aro pa den undre sidan forsedda mcd korta borst. Bisve- 

 pan (fig. 12, b) ar nastan rudimentar, och bestar at' tva leder, af hvilka den yttre ar i spetsen forsedd rued nagra 

 borst. Den ar cj sa lang som den forsta leden at' svepan. De undre antennerna aro korta, och ungefar lika langa 

 eller nagot liingre iin de ofres skat't. Den andra skaftleden utskickar fran den nndre sidan en lang, spetsig pro- 

 cess, och den tredje leden ar nagot tjoekare, men betydligt kortare iin den fjerde, som iir lika lang med den 

 femte. Svepan fir mycket kort, bestar af fyra tjocka leder, och iir knappt halften sa lang som skaftets femte led. 



Mandiblerna (tig. 12, c.), som aro starka , hafva den yttre grenen vapnad med 4 5 tiinder, saint den inre 

 med fyra, och tuggknoleu ganska hog. Palpen, som ar ganska lang och smal, liar den andra leden nilgot kortare 

 an den tredje, som i spetsen ar forsedd med niigra borst. Den forsta maxillens itig. 12, d.) inre skifva iir iigg- 

 rund och i den inre kanten forsedd med eilierade borst. Den yttre skifvan ar smal och i spetsen forsedd med tornar, 

 af hvilka en del aro tregreniga (fig. 12, e.) och en del uti den ena kanten tandade (fig. 12, f.). Palpen har den 

 andra leden vapnad i spetsen med 3 -i trubbiga tiinder och niigra i kanterna fint tandade eller naggade tornar 

 fig. 12, g.). Den andra maxillens skifvor tiro af vanlig form. Maxillarbenens itig. 12, h.) yttre skifva, (fig. 12, i.), 

 som nar ungefiir till midten af palpens andra led eller nagot langre, har den inre kanten besatt med korta 

 och krokta borst och bar uti den framre andan nagra langre och eilierade. Palpen ar temligen liing och klon ar 

 spetsig. Den ofre lappens undre kant iir afrundad, och underliippen (fig. 12, k.) iir klufven uti tvii breda flikar, 

 hvilkas bakre processer iiro korta och afrnndade. Den har iil'ven ett par sma biflikar. 



Det forsta benparet (fig. 12, 1.), iir mycket mind re iin det audra, och har de tre forsta lederna af vanlig 

 form, samt deu fjerde leden langre och niigot smalare an den femte och i den bakre kanten forsedd med langa 

 borst. Den femte leden fir nastan aggrund, dock med en skarp vinkel pa den bakre kanten. Klon ar liing och 

 spetsig, men ej mycket krokt. Det andra benparets (fig. 12, ra.) fjerde led ar mycket kortare och mindre fin den 

 femte leden, samt i den bakre kanten forsedd med niigra borst. Den femte leden ar afliingt aggrund , och i den 

 bakre kanten vapnad med nagra grofva tornar och borst. Klon iir mycket spetsig och lang. Det tredje och fjerde 

 benparet iiro smala och spensliga, samt forsedda med spetsiga och toga bqjda klor. Det femte benparet ar foga 

 langre iin de tvii toregiiende och liar den forsta leden arliing oeh ej siirdeles bred, samt i den bakre kanten tandad 

 och i den friimre forsedd med niigra borst. Det sjette benparet iir liingre an det femte, med livilket det for ofrigt 

 Sfverenssti'unmer. Det sjunde benparet har den forsta leden bredare fin de tvii foregiiende parcn. Epimererna 

 aro temligen laga Den forsta har den framre vinkeln spetsig, men de foljande hafva den undre kantens vinklar 

 afnindade. De fyra forsta paren iiro ungefiir af samma storlek som det femte och sjette, men stcirre fin det sjunde. 

 Abdomen fir lang och de tre forsta segmenterna ganska stora. Det andra och tredje har den undre kanten besatt 

 med nagra borst och deras bakre horn bildar en skarp spets. Simbenen aro korta. Det fjerde paret af abdomens 

 ben nar nagot liingre bakat iin det femte och ungefiir lika liingt som skaftet af det sjette paret, och har grenarne 

 lika langa samt pa den ofre sidan och i spetsen viipnade med niigra tornar. Det femte paret ofverensstammer med 

 det fjerde. Basalleden af det sjette benparet iir kort, men den yttre grenen fir mycket liing och tillhopa med ba- 

 salleden nastan liingre iin abdomen, samt bestiir af tva tunna, langa, jemnbreda och med tornar viipnade leder (fig. 



K. - Akart. llanill. B. 3. N:0 1. 9 



