UNDERSOKNINGAR I HOGRE ALGEBRAN. 



29 



der ^T ar en konstant, hvars varde vi straxt skola bestamma. 



Nu kunna formlerna (46) och (47) endast skilja sig pa en af x oberoende qvanti- 

 tet, hvars varde bestammes derigenoin, att man jemnfbr den term, som bar hOgsta expo- 

 nenten f5r x i faktorn till R n i (46) med motsvarande term i (47). 



I (46) ar denna term 



.-1 J- n + l 



i (47) ater.ar den 



-*P n+1 Pn P n+1 

 P n P B ' +1 P n 



P: p n ; x p; +1 ; 



och f8r att nu afgOra, hvad varde denna determinant eger, skrifver man eqvationen (37) 

 salunda 



(48) 



hvaraf 



(49) 



och i allmanhet 



(50) 



och saledes 



Pn Pn + l 



(51) P' n Pn'+l P n+1 



P" P 

 *! -f^n+1 -Cn+1 



och ifragavarande term i (47) 



a;P n P n+1 P n+ 2 



och haraf foljer, att den faktor, som maste tillsattas (46) for att gdra den identisk med 

 (47), ar 



n-l-t n+l 



n-t n +2 



