4 E. WALMSTEDT, 



qvantitet. FUCHS fftstade ftfven uppmarksamhet vid det forhallandet, att ammoniak kau, 

 lika sa val som kali, inga i satnmansattningen af Alun, hvarvid han fGrklarade den ferra 

 foretrada den sednare eller oinvandt. GAY-LUSSAC visade 1816, att en kristall af Kali- 

 alun, lagd i en lOsning af Amtnoniak-alun, tillvexer deruti med bibehallande af sin form, 

 ofver hvilket forhallande han uttalade sig pa ett satt, som visar en uppfattning af det- 

 samma, som stod i full Ofverensstammelse med resultaterna af andras sednare foretagne 

 och mer omfattande undersOkningar. Han fOrklarade nemligen det af honom iakttagna 

 forhallandet harrOra af lika form hos de begge alunsorternas molekuler, hvarigenorn det 

 f&r kristallens tillvext blef likgiltigt, antingen den tillegnade sig en molekul af det ena 

 saltet eller af det andra, hvaraf han ater slot, att, da molekuler af olika kemisk beskaf- 

 fenhet salunda kunna pfi lika satt bidraga till bildandet af en kristall, man afven kan 

 vanta att se dem bilda sammansatta kroppar, i hvilka dessa kemiskt olika amnen ing& i 

 obestamda proportioner. 



For uppstallandet af en allmant gallande naturlag voro likval dessa iakttagelser och 

 de af dem gifna fOrklaringarne icke tillrackliga. En sadan fanns fOrst till folje af Mrr- 

 SCHERLICH'S grundliga, till en mangd fall utstrackta forskningar Ofver sammanhanget mel- 

 lan kemisk sammansattning och kristallform. Genom en medelst dessa undersOkningar 

 mungfaldigt vidgad erfarenhet och ett snillrikt begagnande af denna for bevisningens fo- 

 rande grundlades icke endast laran om isomorphien, utan hojdes densamma afven ge- 

 nast vid dess framtradande till en inom bade kemiens och mineralogiens fait snart all- 

 mant antagen grundsats. BERZELIUS helsade densamma (Arsb. 1821, s. 89) sasom djupt 

 ingripande i kemiens theori, tillaggande tillika, "att det var omOjligt att forutse allt 

 hvad den med tiden skulle uppenbara". De fOrsta resultaterna af sina arbeten, hvilka 

 utgjorde grundvalen for den nya laran, bekantgjorde MITSCHERLICH mot slutet af ar 1819. 

 Han fann genom dessa och sina foljande arbeten, att kroppar af helt och ballet olika 

 sammansattning kunna hafva lika eller atminstone nara lika kristallform och att omvandt 

 Ofverensstammelse i form i allmiinhet icke antyder en fullkomligt lika, utan endast en 

 likartad sammansattning, hvarvid de kemiskt olika bestandsdelarne bOra hafva en analog 

 atomkonstitution. Da derjemte visades, att isomorpha kroppar eller sadane, som med lika 

 kristallform hafva skiljaktig, men analog sammansattning, ersatta hvarandra i obestamda 

 proportioner utan andring i kristallformen , var derigenom den grundsats, som HAUY upp- 

 stallt i afseende pa sammanhanget mellan kristallform och sammansattning, att nemligen 

 en och samma kristallform (med undantag af det regulara systemets former) blott kan 

 tillkomma en bestamd kemisk fOrening, helt och hallet vederlagd. Foljclorna haraf for 

 mineralogien drojde ej att visa sig. Omedelbart efter MITSCIIEULICH'S upptackt, hvilken 

 egentligen grundades och bekraftades genom undersOkningar af konstgjorda foreningar, 

 vandes uppmarksamheten i detta afseende afven pa mineralierna. Genom flere forskares 

 forenade bemOdanden erhollos talrika bevis for isornorphiens fOrekommande i mineralriket, 

 hvarigenom for en mangd mineralier mojligheten af en betydligt varierande kemisk sam- 

 mansattning adagalades, utan att genom denna de kristallographiska karaktererna voro 

 vasendtligt forandrade. Bland dessa undersOkningar framsta i synnerhet H. ROSE'S af 

 Pyroxenerna, BONSDORFF'S af Amphibolerna och TROLLE-WACIITMEISTEU'S af Granaterna. 

 Genom ROSE'S arbeten bevisades, att kalkjord, talkjord, jernoxidul och mangarioxidul i 

 de forstnamnda mineralierna kunna ersatta hvarandra i olika forhallanden. Detsamma fann 



