ANALYTISKA UNDERSOKNINGAR AF SVENSKA MINERALIER. 5 



BONSDORFF hos Arnphibolerna. Unders5kningen af Granaterna gaf slutligen vid handen, 

 att i dem icke endast de niirnnda baserna isomorpht ersatta hvarandra, utan afven att 

 jernoxid kan i alia mojliga forhallanden ersatta lerjord, utan att mineralet genom dessa 

 substitutioner af isornorpha bestandsdelar upphOr att vara Granat, utan att de yttre ka- 

 raktererna derigenom undergo, nagon vasentlig forandring. 



For de isornorpha kropparne, sadant deras begrepp faststalldes af MlTSCHERLICH, 

 utgOr likhet i atomistisk samrnansattning ett oeftergifligt villkor. En sadan fanns ock hos 

 alia de kroppar, hvilka af honorn forklarades vara isornorpha. Sadant var fallet med 

 och As, raed S och Se, med -Cl och Mn, med de serskilda baser, hvilkas samrnansatt- 

 ning uttryckes genom den allmanna forrnen R, rned dem, hvilkas gemensamma formel ar 

 R o. s. v. Detta Ofverensstamde icke rned FUCH'S forestalling orn de vikarierande be- 

 standsdelarne i Gehlenit, der en bas af forrneln 11, kalkjorden, antogs kunna ersattas af 

 en annan af forrneln ft, jernoxiden, sasom "vikarierande". Uppvisandet af detta forhal- 

 lande for ett enda fall var icke tillrackligt for att i en sa vigtig fraga kunna anses mot 

 de manga stOden for den MrrscnERLiCH'ska isomorphiens riktighet hafva nagon bevisande 

 kraft, hvarfore ock laran orn vikarierande bestandsdelar efter FUCH'S uppfattning fann foga 

 insteg i vetenskapen och nastan glorndes, under det laran om isornorpha kroppar rned lik- 

 artad atomistisk samrnansattning lange statt sasorn ensam gallande for alia hithorande fall. 



Emcdlertid hade BONSDORFF redan 1820, vid sin undersokning af Arnphibolerna, i 

 atskilliga af dessa furinit en icke obetydlig, varierande halt af lerjord, hvilken tillika vi- 

 sade sig tilltaga i samma mon, sorn kiselsyran aftog. Af detta forhallande sl6t han, att 

 den forra icke ingar i Amphibolerna sasorn en elektropositiv, utan sasom en elektronegativ 

 bestandsdel, ersattande, oaktadt olika atomkonstitution, en stOrre eller rnindre miingd af 

 den sednare. Han antog vidare, att denna substitution af lerjord i stfillet for kiselsyra 

 icke, sasom hos de isornorpha kropparne med lika atomistisk sarnmansattning, eger rum 

 atom for atom, utan att dervid 3 atorner lerjord ersiitta 2 atomer kiselsyra. En dylik 

 vexlande halt af lerjord finnes, utom hos Arnphibolerna, afven huos flere andra mineralier, 

 hvilka i likhet med dessa hufvudsakligen aro silikater af enatorniga syrebaser R och i 

 hvilka detta forekornrnande af en for deras normala sarnmansattning fraimnande bas R 

 blifvit forernal for olika tydningar. 



En sadan var den af BONSDORFF for Amphibolernas lerjordslmlt lemnade. Den stod 

 likvill i alltfor stor motsagelse med de for den vanliga, egentliga isornorphien gallande 

 grundprinciperna, Ofverensstammelse i atomistisk sarnmansattning och substitution af atom 

 for atom, for att den skulle kunna g6ra sig gallande inoin vetenskapen, sa lange den icke 

 understoddes af andra iakttagna likartade fall. En lang tid forflot ock efter det BONS- 

 DORFF frarnstallt sitt forklaringssatt , under hvilken detta val stundom narnndes, men dock 

 icke syntes vara af den betydenhet, att det kunde anses leda till en utvidgning eller 

 modifiering af den gallande theorien for isornorphien. Flere andra forsok gjordes derfore 

 att forklara ifragavarande forhallande, likval utan att, afven de, lyckas vinna ett allrnan- 

 nare erkannande. Lattast korn man fran alia dermed forenade svdrigheter genom att an- 

 taga denna lerjordshalt sasom tillfallig och foljaktligen icke fortjenande nagon uppmark- 

 sanrhet, ett antagande, hvilket i allrnanhet, sasorn ett nOdhjelpsrnedel, heist bor undvikas 

 och hvilket dessutorn for detta fall redan vederlagges genom derr ofta betydliga qvantitet, 



