8 E. WALMSTEDT, 



de nJUnnda mineralierna forekomma, intet, icke ens de annars sa latt forflndrade Falt- 

 spaten och Gliminern, visar det ringaste spar af nagon bOrjande oinvandling. Under sa- 

 dano omstandigheter lag den tanken nara, att de begge mineralierna matte vura isomorpha 

 och att. deras isomorphi torde hafva sin grund deruti, att en viss mangd vatten kan er- 

 satta en viss mangd talkjord. Genom rakning visade sig, att i s;idant fall 3 at. H mot- 

 svara 1 at, Mg. Detsamma visades llfven giilla for Olivin och Serpentin , hvilka mineralier 

 under detta antagande erhalla sainma fonnel, for vattenfria och vattenhaltiga Arnphiboler 

 och Pyroxener in. fl. BONSDOHFF'S langt fOrut yttrade asigt oin lerjordens substitution 

 for kiselsyra i forhallandet af 3 atomer for 2 atomer stod saledes icke Iftngre ensam och 

 utan att understodas af nagot kandt, analogt fall ined en mer omfattande tillamplighet 

 inom inineralogien , an t. ex. isomorphien mellan 1 at. Ag och 2 at. Cu eger, som blott 

 kan ifragakomma vid nagra fa mineralier. Den tilldrog sig derfOre nu ater en storre 

 uppmarksainhet och SCHEERER visade snart, att dess riktighet icke torde kqnna dragas i 

 tvifvel. Tillika visade han, att i manga Amphibolers och Pyroxeners samtnansattning 

 vatten i ofverensstammelse med den nya theoriens asigter ingar som basis, till folje hvaraf 

 i dessa mineralier den polyrnera isomorphien spelar en dubbel roll, a ena sidan vid de 

 elektronegativa bestandsdelarne, der lerjord mer eller mindre ersatter kiselsyra, a den 

 andra vid de elektropositiva, der vatten ersatter en storre eller mindre del af de enato- 

 miga baserna. 



De tvenne satser, hvilka laran om den polymera isomorphien i sin nuvarande ut- 

 strackning hufvudsakligen omfattar, aro alltsa, 1) att 3 at. H kunna ersatta 1 at. Mg 

 (och de denned monomer-isomorpha K, Na, Ca, Fe) samt 2) att 3 at. Al (och Fe) kunna 

 ersatta 2 at. Si. Tillampningen af dessa bada satser pa de vid analyser erhallna resul- 

 taterna sker lattast derigenom, att J af vattnets syrehalt lagges till talkjordens och j af 

 lerjordens till kiselsyrans. F5r att ater beteckna, att en storre eller mindre del af de 

 enatomiga baserna ar pa detta satt ersatt genom vatten, skrifves deras symbol R inom 

 klammer (R); for kiselsyran begagnas, da den till en del ar polymer-isomorpht ersatt ge- 

 nom lerjord (och jernoxid) tecknet [Si]. 



Den stora betydelse for mineralogien , som laran om den polymera isomorphien er- 

 hallit, stitr i sammanhang med flere omstandigheter. Genom densarnma kunna under ge- 

 mensamma formler sammanforas mineralier, hvilka utan derisamma sta vidt skiljda och 

 hvilka, om de ock i vissa afseenclen narrna sig hvarandra, likval genorn en efter andra 

 asigter oforenlig sammansattning mast betraktas som lika manga skiljda mineral-species. 

 Om denna theori derigenom bidrager att i sin mon satta en grans for det till ytterlighet 

 drifna striifvandet att Ofverallt finna nya mineralier och den denned forenade olagenheten 

 af oupphOrligt nya namn, bar den redan gjort vetenskapen en icke ovasentlig tjenst, dfi 

 det for denna synes vara af ojemnforligt stOrre vigt, att ett naturligt samband mellan 

 mojligen beslagtade mineralier uppvisas, an att dessa sarskiljas i oandlighet. Ett dylikt 

 sammanfOrande af en gang skiljda mineralier har flere ganger inom vetenskapen visat sig 

 vara lika nCdvandigt, som utforbart. Ett sadant skedde genom HAUY efter kristallogra- 

 pliiska grunder, sednare genom upptackten af den monomera isomorphien och star moj- 

 ligen genom upptackten af den polymera isomorphien ater for dOrren. Till en del 

 har detta redan skett genom SCHEKRER, ehuru mycket dervid annu torde atersta. En 

 annan f&rtjenst om mineralogien har denna theori genom den, sa att saga, vardi- 



