10 E. WALMSTEDT, 



miska och minernlogiska betydelse p& andra, sakrare grunder, p& niathematiska fOrhal- 

 landen, hvilka framsta sasom resultater af en niftngd ornsorsfullt utfOrdu koiniska analyser. 

 Att en theori, sad an som den om den polymera isomorphien, hvilken icke endast 

 behandlar en for keinien vigtig fraga, utan tillika intranger djupt inom nrineralogiens 

 omrade, p& samma gang afven berOrande en vigtig punkt inom geologien, vid sitt fram- 

 tradande inaste fran olika hall rOna ett olika emottagande, var naturligt. BERZELIUS yt- 

 trade (Arsb. 1846 s. 40) vid anforandet af de undersOkningar, hvilka fOrst ledde till denna 

 theori, att "dessa iakttagelser, om de vid utvidgade forskningar bekrllftas, aro af ett 

 ganska hOgt varde", men innan resultaterna af dessa utvidgade forskningar, genom hvilka 

 SCHEERER sOkt att bekrafta sin lara, hunno blifva bekanta, var BERZELIUS redan bort- 

 gangen. Betaukligheter hojdes mot de nya asigterna af flere och da desse af SCHEERER 

 upptogos till besvarande, utspann sig derutur en strid, sorn annu icke ar utkampad. Lika 

 litet som a ena sidan SCHEERER kan anses vara vederlagd, lika litet har han a den andra 

 sidan lyckats att for sina asigter vinna ett allmant erkannande. Mot theoriens rent ke- 

 miska grunder har i synnerhet RAMMELSBERG vanclt sig, hvaremot de fleste sS, HAI- 

 DINGER, BLUM, BISCHOFF - - mer fastat sig vid de konseqvenser, till hvilka SCHEERER 

 kommit i afseende pa vattnets ursprunglighet i en mangd mineralier, hvilka hittills fOr- 

 klarats vara psendomorphoser, just bildade genom vattnets sednare tillkoinmande till fran 

 borjan vattenfria mineralier och vid de geologiska asigter, hvilka harmed blifvit stallda i 

 samrnanhang. 



De grunder, pa hvilka theorien om den polymera isomorphien egentligen hvilar, aro 

 af rent kernisk natur och kunna endast genom analyser utrOnas. Sadane har ock SCHEE- 

 RER, "dervid endast understodd af sin laboratorii-assistent R. RICHTER, for detta andamal 

 utfOrt till ett betydligt antal, genom hvilka den nya theorien mer och mer bekraftats. 



Sedan jag om hOsten 1853 blifvit forordnad till Amanuens vid Upsala Universitets 

 laboratorium far mineral-kemi , der undervisningen uteslutande lades i min hand, fann 

 jag snart, att det genom sorgfallig ledning af de der studerandes arbeten skulle lyckas 

 mig att af dem erhalla resultater, hvilka borde kunna i nagon mon anses bevisande. Jag 

 bOrjade derfOre inom kort att, utan nagon fOrutfattad mening f6r eller emot laran om 

 den polymera isomorphien, ofta valja de mineralier, hvilka pa detta laboratorium fOre- 

 komrao till undersOkning, mod sarskild hansyn till denna. At dessa undersOkningar kunde 

 jag likval icke gifva den utstrackning, som jag skulle hafva Onskat, och detta af flere 

 skal. Det inskrankta utrymmet pa laboratorium medgaf endast emottagandet derstades 

 af ett hOgst ringa antal af laboranter, och da det dessutom alag mig att undervisa dessa 

 i mineral-kemien i hela dess omfang och utan afseende p nagon speciell theori, maste 

 for denna undervisning mineralier af de niest olika slag anvandas, hvarigenom mOjligheten 

 att fa sadane analyser gjorda, hvilka jag foretradesvis Onskade, betydligt minskades. 

 Emedlertid utfOrdes atskilliga analyser af mineralier, i hvilka vatten och lerjord till stOrre 

 eller mindre mangd inga och dessa ledde i allmanhet derhan, att deras resultater lattast 

 kunde bringas under enkla formler genom anvandande pa dem af theorien om den poly- 

 mera isomorphien. Da dessa undersOkningar, ehuru de af mig leddes och Ofvervakades 

 med omsorg, samtliga likval i afseende pa handlaggandet utfOrdes af nybOrjare, anfOr jag 

 i det foljande af dem endast ett mindre antal, sadane nemligen, hvilka vinna en bekraf- 

 tclse i undersOkningar af samma mineralier, med Ofverensstamrnande resultater verkstallda 



