ANALYTISKA UNDERSOKNI NGAR AF SVENSKA MINEBALIEB. 19 



Svart finfjallig Glimmer fran Nya Kopparbergs socken. 



For nagra ar tillbaka erholl jag genoin L. J. IGELSTEOM stuffier af ett glimmerartadt 

 mineral fran Salboberget i narnnda socken, hvilkas hela utseende tycktes angifva dern till- 

 hora Lepidomelan. Detta af HAUSMANN bestarnda mineral beskrefs (Gott. gel. Anz. 1840, 

 s. 945.) af honom efter en stuff, vid hvilken det fanns af B. G. GEIJER i Stockholm an- 

 tecknadt, att den forekommit vid Persberg i Wermland. For de Svenska rnineralogerna 

 ar det likval foga bekant och derfore fortjena de mineralier, hvilka mdjligen kunna han- 

 foras till detsarnrna, sa mycket storre uppmarksamhet. Likheten mellan de ifragavarande 

 stufferna och Lepidomelanen stacker sig till och ined anda derhan, att det mineral, en 

 svart i prismer kristalliserad Stralsten, hvilket af HAUSMANN uppgifves sasom accessoriskt 

 invuxet i den sednare, afven i dem forefinnes. Dessa omstandigheter gjorde det hogst 

 antagligt, att mineralet fran Salboberget var Lepidomelan, ehuru det vid dennas stora 

 likhet med Glimmer, var nOdvandigt, att innan detta obetingadt antogs, pa analytisk vag 

 derfor sOka en bekraftelse. Genom de trenne analyser, hvilka jag for detta andamal lat 

 anstalla, erholls dock icke en sadan; de visade i stallet mineralet vara en Glimmer, nara 

 anslutande sig till den egentliga Talkjordsglimmern. 



Mineralet ar ett kristalliniskt-skiffrigt aggregat af sma fjall, oregelbundna till sin 

 form, nagot utdragna pa langden och af h5gst en till tva millimeters storlek. De aro 

 ordnade parallelt med hvarandra, ogenomskinliga, nagot sproda och ega ringa samman- 

 hang sinsemellan. Fargen ar korpsvart; strecket berggront; glansen stark, dernantartad 

 glasglans; brottet icke iakttagbart. I mineralets kristalliniskt-derba massa finnas invuxna 

 langa, sexsidiga prismer af en svart Stralsten och oktaedriska kristaller af magnetjern. 



Analysema anstalldes samtidigt sa, att vid den forsta af dem sonderdelades mine- 

 ralet med saltsyra, vid de begge andra genom branning med kolsyradt natron. Uti dessa 

 sednares resultater insattes halten af K och Na, sadan den fanns vid den forra. Genom 

 en sarskild af 0. G. NORDENSTROM fOretagen undersokning bestamdes jernoxidulens mangd, 

 efter hvilken, sedan hela jernhalten vid analyserna blifvit bestamd som oxid, forhallandet 

 mellan oxid och oxidul i mineralet beraknades. Vid glodgningsforlustens bestamrnande 

 forsdktes icke till folje af jernoxidulens stora rnangd i mineralet dess hogre oxidering ge- 

 nom en langre lindrigare glodgning vid luftens tilltrade, utan i stallet skedde denna med 

 utestangande sa mycket som mojligt af luftens oxiderande inverkan, hvarfore ock den 

 korrektion, som vid de foregaende analyserna anvandes i afseende pa vattenhalten , icke 

 tillampades vid denna. Genom serskild qvalitativ undersokning fanns mineralet icke inne- 

 halla fluor eller atminstone endast ett spar deraf, hvarfore glOdgningsfOrlusten kunde an- 

 tagas endast hafva utgjorts af vatten. Vid den tid, da dessa analyser utfSrdes, var jag 

 af andra tjenstegOrornal hindrad, att sa odeladt, som jag skulle hafva Onskat, egna min 

 tid at arbetena pa laboratoriurn , hvarfore jag till bitrade derstades hade antagit Stude- 

 randen E. B. FERNQVIST, under hvars narmaste tillsyn jag lat verkstalla nedan anfsrda 

 analyser. De gafvo: 



E. FORSELIUS. C. H. NORMAN. C. R. KELLBERG. 



Kiselsyra 36,42 36,35 37,74. 



Lerjord 17,70 15,21 17,47. 



Jernoxid 9,32 9,47 9,n. 



