76 T. THORELL, 



vudet, utan afven af ett thoracalsegment, synes deraf, att den ickc blott bar antenner 

 och numdelar, utan afven l:sta benparet, aiiniustone hos de former, j;iir Imi't tillfalle att 

 undiTsoka). Hos Ascomyzon och Dyspontius aro thoracalsegmenten af <let typiska amulet, 

 eller 5: hos Asterochceres och Artotrogus tinnas, enligt BOECK, endast 3 fria thoracalsegraent, 

 hvilket synes bero derp;i, att hos dessa slagten det 3:dje och 4:de saminansiniilt till ett 

 enda, likasom det l:sta ar forenadt med hufvudet. Abdomen ar kortare, an cephalotho- 

 rax, och har tvoligtvis hos a" af Dyspontius det fulla antalet (6) skilda segment: $ har 

 endast 5, men af dessa ar det Irsta tydligen satmnansatt af tvenne (XIV. 22 A). Hos 

 Ascomyzon aro abdominalsegmenten 5, af hvilka de tva forsta likaledes aro sarnmanvuxna 

 med hvarandra hos $. Samma synes forhallandet vara hos Asterochceres. Artotrogus upp- 

 gifves hafva 5 abdominalsegment, men BOECK n&mner ej, af hvad kOn det exemplar varit, 

 som han aftecknat och beskrifvit. Detta djurs abdomen visar (1. c. PI. I. fig. 10) en 

 ganska egendomlig bildning: de tre forsta segmenten aro ytterst korta, och figuren visar 

 a det fOrsta af dem icke nagon genitaloppning : deremot antyder den p& det 4:de, som ar 

 langre och bredare an de tre foregaende tillsammans, tva srnala, langsgaende Oppnin- 

 g ar (?). Sista abdominalsegmentet har formen af tva korta bihang, i spetsen forsedda 

 med lauga, cih'erade borst. Ogat ar litet och dubbelt, sasom hos Lichomolgus: Artotrogus 

 och Asterochceres skola hafva tvenne srua, skilda ogon. 



Pa undersidan bar hufvudet 2 par antenner, ett sugror samt 3 par maxiller. Forsta 

 parets antenner aro an kortare, an langre Jin hufvudet, mer eller mindre tradformiga, an 

 med talrika, c:a 20 leder, och da vid basen nagot fortjockade, an med farre (...9 10...) 

 Andra parets antenner aro kortare, 3 4-ledade, oftast med en stark klo eller tagg i spet- 

 sen, hos Ascomyzon forsedda med en liten bi-gren pa yttre sidan. Sugroret ar merendels 

 langt och smalt, och innesluter val oftast, sasom BOECK uppgifver for de arter, han be- 

 skrifvit, tva transformerade mandibler, som jag dock icke kunnat finna hos Ascomyzon. 

 A Oinse sidor om sugrOret, nftra dess bas, ser man oftast ett af en eller flera leder be- 

 staende bihang, som val rattast bor anses sasom en palp, motsvarande Gnathostornernas 

 mandibularpalp, ehuru den ar fullkomligt skild fran sugroret. Forsta parets maxiller iiro 

 af nagot omvexlande form, oftast tvagreniga; de tva, bakre paren aro benlika, i spetsen 

 bevapnade med en tagg eller klo. BOECK formodar, att de delar, som jag anser for l:>ta 

 parets maxiller, aro maxillarpalper; men deras betydliga afstand fran de benlika maxil- 

 lerna hos Ascomyzon och isynnerhet hos Dyspontius (XIV. 21 R, 22 R: m) later svarligen 

 fOrena sig ined ett eadant antagande, sardeles som de aro fastade ratt framfor, icke pa 

 sidan om dessa maxiller. Jag bor dock tillagga, att hos Asterocliceres iinnas, enligt BOECK, 

 2 par sadana bihang, hvilket gOr tydningen af dessa organer rnindre saker: dock torde 

 val i detta fall det framre paret bOra anses for l:sta parets maxiller, det bakre sasom 

 maxillarpalper. - - Benen aro af den for Copepoderna typiska formen. Deras antal syncs 

 motsvara thoracalsegmentens : utom pa det sista af dessa, der de aro helt rudimentara 

 -eller alldeles saknas, aro de starkt hoptryckta, och besta af en tvaledad basaldel, sorn 

 oftast bar tva 3-ledade grenar, med simborst och taggar i bradden; de forenas tv& och 

 tvi af en stor mellauskifv:i. Artotrogus och Asterochceres skola endast hafva 3 par sadana 

 ben. Ascomyzon och Dyspontius hafva 4. 



Om de hithOrande djurens inre byggnad ftr ingenting bekant. Af den stora Ofver- 

 enstammelsen i den yttre formen mellan dem och de hOgre familjerna inorn de foregaende 



