4 H. D. J. WALLENGKEN, 



vaxter, men har forekomma de an fria, an i sammanspunna blad, an i stjelkarne och frO- 

 kapslerne, men likval allmJlnnast i blomknopparne. De aro ej af sardeles betydelse i 

 ekonomien, da ingen synnerlig skada af dem fororsakas. 



Puppan ftr lang och smal med lang och spetsig bakdel, men trubbig och nastan 

 tvarhuggen framdel, nedtryckt hufvud och krOkt mellanrygg. Denna sednare ar prydd 

 med flera lister, som stundom fortsattas pa bakryggen och der aro forsedda med borst 

 eller taggar. Pa bakre delen af kroppen nnnas ocksa tatstaende och ganska fina in- 

 tryckta tvarlinier. Puppan fasthaller sig icke genom nagon silkestrad, utan genom hakar, 

 som finnas pa buksidan af 10:de kroppsringen samt i bakspetsen, hvarfore den icke eller, 

 nar den ofredas, slar omkring sig med abdomen, sasom manga andra puppor, utan sadant 

 sker med framre delen af kroppen, hvilken da hastigt bdjes at sidorne fmda till bakspet- 

 sen, eller ock upp Ofver sjelfva abdomen. 



Somliga arter hafva blott en generation om aret, andra deremot tvenne. Af na- 

 gra arter Ofvervintrar under affallna blad o. s. v. en och annan individ sasom imag(j 

 till foljande var, da han ses tidigt flyga Ofver falten. Flygtiden under aret intraffar olika 

 for hvarje art, men under dygnet ar den lugna aftonen den tid, som dessa fjarilar heist 

 valja. Da traffas de sma, tacka djuren flygande korta stycken pa sadane stallen, hvarest 

 nfiringsplantorne vaxa. Under dagen hvila de eljest antingen pa sjelfva marken, eller pa 

 lagre vaxter och buskar, men aldrig pa trad eller h5gt fran marken varande grenar. Flera 

 arter aro sa ljusskygga och trOga, att de nappeligen lata sig uppskrammas under dagen; 

 iKiin'a deremot uppflyga afven vid klart vader temligen latt, da de oroas. Bland dcssa 

 sednare aro isynnerhet atskilliga arter af slagtet Oxyptilus mera i rOrelse om dagen, iin 

 de till Ofriga slagten hOrande. Fjarilarne, som hafva viss aflagsen likhet med Tipulas 

 tyckas nara sig mera af dagg an af blommornas honungssaft. 



I foreliggande afhandling hafva asigter i synonymien gjort sig gallande, f5r hvilku 

 det ar nOdvandigt att omstandligare redogora, heist atskilliga deraf mahanda vid ett flygtigt 

 Ogonkast anses serdeles vagade. De hafva likval icke blifvit fattade utan moget Ofver- 

 vagande och beprOfvande. RedogOrelsen ar sa mycket mera nOdvandig som utlandska 

 entomologer hafva ratt att fran Sverige begara lOsningen af de flera gatlika fragor, som 

 LINNES i Fauna Suecica gifna beskrifningar af nu if'ragavarande djurarter stalla pa for- 

 skaren. Af de 6 arter, som LINNE pa uppgifna stallet beskrifvit, kan fOrfattaren af derma 

 afhandling icke medgifva, att utlandska auktorer ratt hafva kant mcr an tvenne: A. te- 

 tradactyla och A. pentadactyla, De Ofriga fyra hafva antingen blifvit tillagda namn, som 

 ingalunda tillkomma dem, eller helt enkelt fOrklarade for oting och Linneanska skapel- 

 ser. Pieteten for den store man, som lade grunden for den vetenskapliga zoologien, borde 

 val forma sa mycket, att han frikandes fran beskyllning att hafva diktat inom vetenska- 

 pens omrade. Man nOdgas val alltid medgifva, att han antingen sjelf har sett i naturen 

 de djur, han beskref, eller ock att han lemnade beskrifningar efter andras uppgifter. Da 

 det sednare var forhallandet, har han stadse angifvit kalian, hvarur han hamtat, sasom vid 

 beskrifningen i Fauna Svecica af Strix scandiaca flera andra stallen att fortiga. Man lar 

 nog icke kunna uppvisa ett enda stalle i hans skrifter, hvarur det kan gOras sannolikt, 

 att hans fantasi skapat varelser, dem han sedan beskrifvit. Misstag, har han, sasom hvarje 

 menniska, begatt. Dem ma man sine ira et studio ratta, men lata hans namn i ofrigt 

 vara oantastadt. 



