SKANDINAVIENS FJADERMOTT. 9 



in margine interim adsuntv, hvarigenom patagligen intet annat kan asyftas, an de bada 

 tandformiga med fjall fdrsedda utskotten i framvingarnes inre kant, hvilka finnas afven 

 hos P. acanthodactylus. Men hela den gifna beskrifningen f5r ofrigt lampar sig i hufvud- 

 saken till denna art. Ocksa hafva vi, da vi voro i tillfalle att granska ZETTERSTEDTS 

 originalexemplar, icke kunnat se deri annat an en varietet af P. acanthodactylus, hos hvil- 

 ken den gulaktiga flacken ar betydligt reducerad, sa att den endast leinnar ett litet spar 

 efter sig nara framre kanten af framvingarne, hvilket ar den macula costalis, som ZET- 

 TEKSTEDT i sin beskriftiing omtalar, och komnia saledes de Zetterstedtska exemplaren i 

 detta fall mycket nara ZELLERS var. c eller HERRICH-SCHAFFERS P. cosmodactylus, ehuru de 

 a andra sidan nagot fastaii obetydligt derifran afvika, sasom varande helt och hallet utan 

 tydlig, mork costalflack. Hvarfore senare forfattare, som val funnit, att ZETTERSTEDS art 

 bor sta nara P. acanthodactylus, icke hanfort den till denna, synes harleda sig deraf, att 

 ZETTERSTEDT sager: afe anticce margine apicali emarginato-dentato, quasi eroso I. crispo, 

 hvilket man ansett alls icke kunna lampas pa namnde art. Oss synas likval dessa forfattare 

 hafva alltfor mycket fast sig vid uttrycket eroso I. crispo, da likval ZETTERSTEDT sjelf 

 uttrj'ckligen sager quasi, och saledes endast talar om en viss aflagsen likhet. Granskar 

 man noga framvingens utkant, eller kanten fran vingspetsen till vingens bakre horn (ZETTER- 

 STEDTS margo apicalis) hos en jikta P. acanthodactylus, hvaraf vi nu hafva for ogonen ett 

 exemplar, som ZELLER bestamt och som saledes val maste anses tillhOra just den art, som 

 han sjelf under uppgifna namnet beskrifvit, sa skall man finna, att hela denna kant ar 

 utskuren (emarginatus), men i utskarningen skall man ocksa varsna korta, trubbigt-afrun- 

 dade tander, hvilka aro bildade icke af vingmembranen, utan af sammanhopade mOrka 

 fjall vid basen af cilierne och skilda fran hvarandra genom pa sina stallen anda till ving- 

 membranen fjallfria och s&ledes hvita cilier, sa att uttrycket wnargo emarginato-dentatus 

 mycket val kan begagnas, ehuru utkanten icke derfore, strangt taget, kan benamnas erosus 

 eller m'spws. Detta har icke heller ZETTERSTEDT velat g5ra, ty eljest hade han visst 

 icke begagnat ordet quasi. Han har endast genom jemforelsen velat gifva nagon ide 

 om de tander, som han i utkanten observerat. Till f5lje af hvad vi nu anfort, hafva vi 

 hanf5rt ZETTERSTEDTS art till forfattarnes P. acanthodactylus. 



Sasom vi redan ofvan namnde har LTNNE i sin F. S. beskrifvit 6 till denna familj 

 horande arter, sasom forekommande inorn Sverige. Prof. ZETTERSTEDT har i Fauna Lap- 

 ponica dels beskrifvit dels uppraknat ytterligare ' 7 arter, bland hvilka likval A. icarodactyla 

 TREITSCHKE, hvilken anfores med fragetecken, har icke raknas, da vi nu icke kunna erinra 

 oss hvilken art derunder egentligen b5r forstas och vi underlatit anteckna sadant, nar vi 

 hade tillfalle granska de ifragavarande exemplaren. De af LINNE och ZETTERSTEDT sasom 

 svenska uppforda arter, som vi med sakerhet kanna, aro saledes 12 till antalet. Hartill 

 har forf. i Kongl. Vet. Akad. Forhandl. lagt 4 arter, af hvilka likval den ena redan blifvit 

 af Prof. ZETTERSTEDT upptagen sasom svensk, sa att hela det hittills fran var halfo kanda 

 antalet beloper sig till 15 arter. Foreliggande afhandling upptager ytterligare 11, sa att 

 hela beloppet numera utgor 26 arter, som aro kanda fran den Skandinaviska halfon. 

 Till folje af den stora olikheten arterne emellan, hafva vi sett oss nodsakade fordela dem 

 pa satt som foljer uti flera genera, hvilka alia hafva framvingarne tvadelade och bak- 

 vingarne tredelade: 



K. Vet. Akad. Handl. B. 3. N:o 7. 2 



