SKANDINAVIENS FJADERMOTT. 21 



Larven, som lefver pa namnda planta, har flera (enligt BOUCHE: 6) rader vartor pa ryggen, hvilka bara 

 fina har. Enligt BoucHfc finnas ytterligare tva dylika rader langs hvarje kroppssida. Fargen ar ofvan gron med 

 morkgron, pa hvardera sidan af en gulaktig linia innefattad ryggstrimma; men niira forpuppningstiden blir fa'rgen 

 purpur-rodaktig med morkt purpurfargad ryggstrimma. P& hvarje kroppsring finnes ett snedstaende, ljust streck, 

 som stoter till rygglinien. Hufvudet ar blekgult med svartbruna flackar i pannan och ofver munneu. Larven traf- 

 fas i Maj och Juni, samt finnes p& bladen af naringsplantan. 



VIII. LEIOPTILUS. n. gen. 



Antennae mediocres, saltern maris brevissime ciliatae, articulo basali sat incrassato. 

 Frons obtusa, capillis conulum nullum formantibus. Palpi capite aut breviores aut non- 

 nihil longiores, graciles, acuti, teretiusculi, articulo ultimo interdum nutante. Tibiae omnes 

 graciles, norraales. Calcaria tibiarura posticarum subaequalia. Alaa anticae ad tertiam par- 

 tern fissse; angulus posticus laciniaa anterioris nullus, sed laciniae posterioris aut obsole- 

 tissiraus aut plane nullus. Laciniae alarum posticarum graciles, ciliis mediocribus; lacinia 

 postica absque squamis atris in ciliis. Alae antica? subplanae, margo posterior edentatus, 

 deflexus, ut alas posticas sub quiete amplectitur ut in genere praecedente. 



I. Bakre hornet af framvingarnes bakflik otydligt, trubbigt, knappt markbart. 



1. L. scarodactylus (ZELL.): kroppen gulaktigt hvit med kanelbrun halskrage och panna; 



framvingarne ofvan smutsigt hvita, bestrOdda med brunaktiga atomer; ett brunt, kort 

 streck i framkanten och en brun punkt straxt invid springan. 



Pterophorus scarodactylus ZELL. Isis 1841. 848. Lin. Ent. VI. 378. 38. TENGSTR. Finl. Fjaril. 156. 



H.-S. tab. 6. fig. 32. PREY. Tin. v. Schw. 415. 21. 

 Alucita scarodactyla HUBN. fig. 21. 22? 

 Alucita icarodactyla TREITSCH. Schm. v. Eur. IX. 2. 247? 



Endast pa ett enda stalle och i ett enda exemplar hafva vi hittills funnit denna 

 art. Uti en skogsbacke vid Hakansryd af Ifvetofta pastorat i Skane traffades ifragava- 

 rande exemplar i borjan af Juli for nagra ar sedan. Prof. ZETTERSTEDT anf5r TREITSCHKES 

 art sasom tagen vid Esperdd nara Cimbritshamn och vid Lund, men ar oviss om bestam- 

 ningens riktighet. (Se Ins. Lapp. pag. 1014. obs.) 



Larven skall lefva under Augusti och September i blomstren af Hieracium unibellatum och H. boreale. Den 

 ar, enligt ZELLER, 4 lin. lang, hard och obqjlig, med litet, indraget, honungsgult hufvud; alia fotterne ganska 

 korta. Kroppen ar smutsigt gra, tatt bestrodd med ganska fina, bruna punkter. De stora bruna stigmata aro be- 

 lagna hogt upp pa sidorne pS ett temligen stort, opunkteradt stalle. Pa ryggen af hvarje kroppsring ar en svart- 

 brun, fyrsidig tvarflack, som genomskares af en mer eller miiidre afbruten rygglinia af samma farg som kroppen. 

 Hvarje sudan flack har nara sidokanteu ett enda brunaktigt har, ett annat finnes ofvan och ett tredje (stundom 

 dubbelt) nedanfbr hvarje stigma. Hufvudet och svansskolden hafva flera sadana. Forpuppningen tyckes ske i jor- 

 den, bland mossa eller dylikt. Den puppa, som ZELER anser tillhora arten, ar gulaktig med korta borst pa huf- 

 vndet, 2:ne rader sfldana langs ryggen, hvilka aro vidt fran hvarandra skilda, samt en annan rad sadana pa sidorne 

 ofvan stigmata, hvilka ater aro belagna pS temligen Idnga, tunna knolar. Nedanfore stigmata en rad borst och 

 rundt omkring svansspetsen finnas 16 20 temligen langa taggar. Under svansen pi buksidan saknas alia taggar. 



2. L. tephradactylus (HuBN.): kroppen gulaktigt hvit med kanelbrun halskrage och panna; 



framvingarne ofvan smutsgulaktigt hvita, bestrOdda med brunaktiga atomer; 2 punkter 

 vid springan, vidt fran hvarandra skilda, en i framkanten bakom framflikens midt 

 och andra omkring flikarnes spetsar aro morkbruna. 



Alucita, tephradactyla HUBN. fig. 17. 



Pterophorus tephradactylus ZELL. Isis 1841. 850. 22. Lin. Ent. VI. 381. 40. H.-S. tab. 5. fig. 8. 

 FREY. Tin. v. Schw. 415. 23. 



