18 T. THORELL, 



ROrande Notodelphyidernas utveclding ar redan genom ALLMAN bekant, att de ur 

 ftgget utkonma ungarne tillhOra samma typ, som ungarne eller larverna af de vanliga 

 Gnathostomerua. Ni'mnast torde de likna ungarne af Diaptomus. De framkomina ur 

 agghOljet straxt efter att aggeu leinnat matrix, stundom till och mod under ck'ima akt. 

 Tvifvelsutan begifva de sig genast ur Ascidian ut i det fria, ty jag har sett, att de alltid 

 Miiuua UI>P mot vattenytan och at den sida af det karl, hvari de fOrvaras, som ar vi'md 

 mot dagern. Jag har aldrig lyckats halla dem lefvaude mer an en oiler ett par dagar, 

 oeh saknar derfore all kilunedom om deras vidare Ode, intill dess de borja visa sig inuti 

 Ascidier. Hvad jag har mig bokant om deras sednare utvecklingsformer, JVr hemtadt Iran 

 iakttagelser pa de egentliga Notodelphyiderna, och skall vid frainstitlliiingen om dem rned- 

 delas. Mellanstadiorna mellan den nyklackta larven och det fullvuxna djuret af Ascidicola 

 aro mig deremot alldeles obekanta. 



Notodelphyiderna visa till hela sin kroppsbildning och sarskildt genoin mundelarnes 

 byggnad den stOrsta Ofverensstammelse med de vanliga Gnathostomerua, fran hvilka de 

 vasendtligen afvika endast derigenom, att de aga en enkel eller dubbel matricalhalighet 

 for aggens fOrvarande, och foljaktligen, sasom vi redan hafva namnt, sakna yttre aggsackar. 

 De sluta sig narmast intill familjen Ccdanidce DANA, och det ar med slagtet Diaptomus 

 mom deuna familj, som de, isyunerhet genom mundelarnes form, visa den stOrsta Ofver- 

 ensstammelsen. Genom att hafva 2:dra parets antenner enkla, icke tvagreniga, visa de 

 likval fOrvandskap afven med de egentliga Cycloperna, som de dessutom narma sig genom 

 saknaden af ett sarskildt hjerta, och till en viss grad afven genom byggnadon af de han- 

 liga kOnsorganerna. 



Man finner vanligtvis Notodelphyiderna medelst 2:dra parets antenner fasthakade vid 

 insidan af Ascidiernas respirationssack, inuti hvilken de normalt uppehalla sig under sina 

 sednare utvecklingsstadier, salunda forande ett slags parasitiskt lif. (Endast Botachus cy- 

 lindratus ar funnen mellan respirationssackens bada lameller). Da de hafva tuggande mun- 

 delar, af fullkomligt enahanda byggnad, som de fritt lefvande Copepodernas, ar det likval 

 klart, att man icke kan haufora dem till de egentliga eller akta parasitorna, hvilka lefva 

 af kroppssafterna af de djur, i eller pa hvilka de uppehalla sig. Notodelphyiderna lefva 

 tvifvelsutan af samma amnen, som Ascidierna sjelfva, saledes af i vattnet fritt kringsviif- 

 vande organiska partiklar, mojligen ocksa af infusionsdjur eller andra mikroskopiska orga- 

 nismer, som inforas i Ascidians respirationssack genom de strOmningar, som cilierna pa 

 dennas hire vagg astadkomma. Dessa strOmningar fOra standigt friskt vatten till Asci- 

 dians respirationsorgan och fodoamnen till den i galhalans botton l)olagna munOppuingon, 

 i hvars narhet ocksa dessa sma krustaceer fOretradesvis synas halla sig. Hos flera arter 

 har jag iakttagit, huru de med l&uga, cilierade borst besatta mandibularpalperna och maxil- 

 lerna befinna sig i en vibrerande rorelse, hvarigenom en strOm maste uppsta, som sakort 

 gar ut pa att fora fodoamnen till doras mun, alldeles sasom hos Diaptomus castor, dor, 

 enligt hvad genom LILLJEBOKG, GLAUS o. a. ar bekant, mundelarne astadkomma en hvirf- 

 vebrOrelse i vattnet, hvarigenom sma mikroskopiska djur- och vaxtlemningar fOras till 

 munOppningen. 



P& grund af vigtiga olikhoter i mundelarnes och matricalkavitetens bildning in. in. 

 sonderfaller denna familj i tvenne undi-r-familjor: egentliga Notodelphyider och Ascidicolider, 

 af hvilka den fOrstnamnda kan karakteriseras pa foljande satt. 



