OM KRUSTACEER I ASCIDIEH. 21 



rued en hiima, som noga sluter intill och baktill ofvergar i den chitinOsa membran, hvaraf 

 matrix sjelf ar bildad. Aggen ligga saledes inuti en dubbel sack. Efter sista agglaggnin- 

 gen eller kort fOre djurets dod utstjelpes merendels denna inre hinna, som da bildar en 

 l)l;isa bakom djurets matrix och direkte Ofvergar i denna. Blasan, hvars form rattar sig 

 efter matricalhalighetens och ar olika for olika arter, fyller sig vanligcn jemte denna med 

 en klar, farglos eller svagt fargad vatska, stundom med en opak, grynig massa. Stundom 

 kan man pa densamma tydligen urskilja de stallen, med hvilka den varit sammanvuxen 

 vid sjelfva matrical-segrnenten. Nagongang ar endast en del af den inre membranen ut- 

 stjelpt, och bildar da en mindre, ofta snedt sittande blasa bakom matrical-delen. 



Hos Notodelphys stracka sig alia ovarierna ned i 4:de thoracal-segrnentet, riktade 

 mot matrix; och da denna ar full med agg, intaga de matrical-delens framre portion och 

 bilda i denna, sedda ofvanifran, hos vissa arter en triangular, hos andra en af en rat eller 

 nagot krOkt linea baktill begriinsad kompakt massa (I. 1 A; III. 4 A). Bakom denna har 

 man saledes aggen i matrix, som ligga packade tatt intill hvarandra, pa omse sidor om 

 och ofvanpa den bakre, smalare delen af matrical-segmenten, genom hvilken tarmkanalen 

 m. m. fortsattes till abdomen. Till en borjan, da aggen i matrix iinnu ej aro mycket ut- 

 vecklade, ser man dem stundom bilda tva aggformiga, nara hvarandra liggande massor, 

 och matrix, som sluter sig intill dem, visar sig da baktill nagot urringad; men da de 

 vaxa till, pressas de mer och mer tillsammans, och forenas snart till en enda massa. 

 Stundom fylla aggen icke matrix helt och hallet, utan lemna den bakersta delen deraf 

 genomskinlig. Vissa arter af detta slagte slappa ofta, da de tagas ut ur Ascidian, hela 

 aggmassan, innan den ar fullt mogen, pa en gang fran sig; i detta fall aro aggen Idst 

 sammanklibbade vid hvarandra och bilda en klimp eller tjock skifva, af ungefar samma 

 form, som matrical-haligheten: oftast ar den frarntill tvar, baktill rundad, ofvan konvex, 

 under langsefter urhalkad. Savida djuret efter en agglaggning annu ar friskt, och ma- 

 trix skall emottaga annu en onigang agg (i hvilket fall den omtalade blasan icke utstjel- 

 pes), sammandrager den sig mer eller mindre; hos Notodelphys bildar matrical-delen da en 

 mera aflang och bakat afsmalnande afdelning af kroppen, an forut, i hvilken aggstockarne, 

 sedan de salunda vunnit stOrre utrymme, sa utbreda sig, att man icke eller endast med 

 svariglict kan urskilja sjelfva matrical-kaviteten (I. 1 B, mx). Detta ar icke fallet hos 

 Doropygus, der matrical-haligheten alltid visar sig tydligt begransad, afven nar den ar torn. 



Pa undre sidan af l:sta abdominal-segmentet befinner sig hos arterna af Doropygus 

 och Botachus en fordjupning eller insankning, i hvilken ett kort, smalt ror utmynnar, och 

 som ar sardeles tydlig hos D. auritus (VIII, 10 X, Y, Z, vl). Fran detta r5r utgar a 

 5mse sidor en temligen lang, vagigt bugtad kanal (cs), som bcger sig uppat och framat 

 till en i samma segment belli gen kavitet eller blasa (rs), som med latthet synes hos det 

 lefvande djuret, ofta till och rned innan det natt sin fulla utveckling, och vid flygtigt pa- 

 seende erinrar om de yttre kon.soppningarne hos en mangd andra Gnathostoiner. Dessa 

 tva inuti l:sta abdominal-segmentet belagna blasor tyckas forete en temligen komplicerad 

 byggnad, t. ex. hos Doropygus auritus (VIII, 10 U); hos D. pulex har jag trott mig se en 

 mindre blasa framom hvardera af de stdrre, och likaledes kommunicerande med den namnda 

 kanalen (VI, 8 Q). Dessa blasor aro tvifvelsutan receptacula seminis. Befruktningen sker 

 namligen, sasom jag snart skall visa, genom spermatoplwrer, som af hanen fastas vid det 

 namnda korta rOrets mynning (VI. 8 Q; VIII. 10 Z, sp): de ur dem utgaende spermato- 



