24 T. THORELL, 



Sattet, hum spennatophorerna filstas, ar mig obekant. Det 5:te benparet, soin af 

 Diaptomus castor begagnas for att Ofverfora spennatophoren till honans genitaloppning, kan 

 sakerligen ej af Notodelphyiderua hilrtill anvandas, mu'ihiu det hos dem ar alltf&r rudi- 

 inentart och oftast belttget langt framom genitalflikarna (I. 1 F; VI. 8 1": _p s ). Troligtvis 

 fastas de vid sjelfva uttifidandet ur spermatophorrummet derigenom, att hanen trycker 

 ventralsidan af l:sta abdominalsegmentet mot sainma del af honans kropp; atminstone 

 later detta antauanilc Ifitt forena sig med den stallning, hvari j:ig fann den omnSmnde 

 hanen vid honans luidomsning. 



Det synes, som skulle parningen kunna forsigga afven sedan honan uppnatt sin fulla 

 storlek och har matrix full med agg: jag har namligen funnit en siidan hona af D. auritii*, 

 som genom narvaron af tvenne spermatophorer och de nastan fullt utvecklade aggen vi- 

 sade, att hon langt forut blifvit befruktad, men pa hvars abdomen en hane ater fasthakiit 

 sig, livilken dock snart lemnade sin plats. Afven pa abdomen af en lika utvecklad hona 

 af D. pulex har jag sett en hane for en kort tid fastad. Att hos atminstone denna art 

 parningen upprepas, SJTICS redan deraf, att man pa dess honor, sasoin jag ofvanfore om- 

 namnt, ofta miner fyra spermatophorer, mera siillan endast tva. 



Utom hos dessa bada arter, D. auritus och pulex, afvensom hos D. gibber, har jag 

 observerat spermatophorer vid honans genitaloppning hos Botachus cylindratus (IX. 12 S,). 

 Hos alia utgOras de af aflanga, bOnformiga, hoptryckta, genomskinliga kapslar, fran hvilkas 

 ena anda ett fint r&r utgar, medelst hvilket de fastas i vulvan. Dercmot har jag aldrig 

 hos nagon art af slagtet Notodelphys funnit honan bara apermatophorer, hvilket formodli- 

 gen beror derpa, att de affalla straxt efter parningen, och icke, sasom hos de fOregiiende, 

 forblifva qvarsittande. Hanarne af detta slagte, Notodelphys, skilja sig fran Doropygus- 

 hanarne derigenom, att l:sta parets antenner (icke blott den ena, s&som hos Diaptomus 

 castor) aro ombildade till ett slags griporganer, tjenliga att vid parningen fatta honan: 

 nastsista leden ar genom ett slags ginglynius-articulation fbrenad med den narmast fore- 

 gaende, sS- att de bada yttersta kunna slas oin framat mot antennernas ofriga leder me- 

 delst en stark, groft tvarstrimmig muskel inuti dessa (IV. 5 J. Saval harigenom, som 

 genom byggnaden af de manliga konsorganerna of\'erhufvud, st;i Notodelphyiderna narmarc 

 slagtet Cyclops an Diaptomus, med hvilket sednare slagte de i Ofrigt, enligt hvad redan ar 

 namnt, synas vara narmast beslagtade, men hos hvilket hithOrande delar, siisoin bekant ar, 

 visa en vida mer komplicerad byggnad. 



Hvad betraffar hithorande djurs utveckling, sii ha vi redan arimarkt, att ungarne sy- 

 nas komma narmast ungarne eller larverna af slagtet Diaptomus. Hos Doropygus pulex, 

 t. ex., aro de af en kort oval gestalt, med ett Oga af samrna byggnad, sorn hos de full- 

 vaxta, ett par tvaledade antenner och tva par klufna ben, p& hvilka den framre, storre 

 grenen synes ha f}-ra, den bakre endast tvS, leder. Saval antenner, som ben aro i och 

 mot spetsen forsedda med nagra fa langa borst. 



.^;i snart de bOrja visa sig inuti Ascidierna, hafva de redan erhiillit alia de vasendtliga 

 karakterer, som tillkomma slagtet och till och med arten. Isynnerhet aro mundelarne 

 mycket lika dem hos det fullt utbildade djuret. De yngsta individer, jag salunda patraf- 

 fat, haf\u tillhurt slagtet Notodelphys, isynnerhet N. Allmanni (I. 1. < 4 ; II. 1. ) och N. 

 cwmlea, och hafva endast haft en langd af i 1 millimeter, under det att de fullvuxna dju- 

 ren af dessa arter aro omkring 2 (o*) eller 3 5 (9) millimeter i langd. Honans thoracal- 



