4 SUNDEVALL, INSEKTERNAS EXTREMITETER. 



dylus, GYLLENHAAL kallor honom oftast stipula, Det af ILLIGEB (i Terrninologi) fore- 

 slagna nainnet trochanter tyckes forst pa 1820-talet hafva koinmit alhnlUmare i bruk. 



Sedan dessa nainn nu blifvit allmant bekanta och antagna, sa att ingen misstager 

 sig om deras betydelse, sa kunna de val vara ganska anvilndbara; men detta hindrar <>ss 

 ej att visa, att de aro physiologiskt oriktiga, sasom beroende pa on fal.sk jamforelse, samt 

 att de kunna utbytas mot andra nainn, grundade p:i en riktig jamforelse, utan att for- 

 vaxling eller ovisshet oiu termernas betydelse darigenom astadkommes. 



For det fOrsta aro de autagna namnen oriktiga darigenom, att namnet femur fran 

 bOrjan gafs, icke at det forsta yttre stycket af extremiteten, utan at det andra, eller 

 egentligen tredje stycket (se PI. 1, figg. 1 19). Darigenom blef det forsta stycket, da man 

 andtligen mRrkte att det fans, benamnt coxa (hoft) och saledes jamfordt med en imv 

 del, som hvarken finnes eller kan finnas sarskild hos Insekterna, utan soin hos dem inastc 

 sammanfalla med kroppsseginenterna. Misstaget uppkorn, enligt det som nyss anfordos. 

 daraf, att fOrsta leden i bOrjan alldeles forbisags. 



FOr det andra passar namnet tarsus alldeles ej for de sista lederna af en lot. 

 Vertebrerade djurens tarsus bestar af sma ben sorn ligga i bredd inuti vristen och haleu 

 och ej synas utat, hvaremot Insekternas s. k. tarsus bildar en rad af leder, alldeles sasom 

 vert, djurens fingerleder. Man har saledes gjort oriltt uti att icke bibehalla namnet digi- 

 tus (finger), som ofta af LUTNE anvaudes for denna del (t. ex. vid slagtet Mantis). 



For det tredje ar hela jamforelsen med vertebrerade djurens bakre extremitetei 

 oriktig. Insekternas fotter aro visserligen organcr for gaendet och b5ra saledes kallas 

 fotter, men endast i samma mening som daggdjurens framfotter. De sitta pa thorax och 

 motsvara saledes till laget vara framre extremiteter samt bOra jamforas med dem. Detta 

 bOr sa mycket hellre ske soin alia delarnes riktning i insektfoten, sa val inbordes som 

 mot kroppen, befinnes vara fullkomligt lika med den uti de vertebrerade djurens framre 

 extremiteter (inberaknad menniskans arm), men olika med den i vertebrerade djurens bakre 

 extremiteter. Skillnaden ar blott den, att de vertebrerade djuren hafva manga segment 

 (verteber-ringar) , men endast ett par extremiteter, horande till thorax; hvaremot Insek- 

 terna hafva lika manga fotpar som segment i denna kroppsdel. De vertebrerade djurens 

 bakre extremiteter clro bihang till abdomen och sta ursprungligen i nara sammanhaDg 

 med generationsorganerna. Sadana forekomma oek hos en del Insekter i form af abdo- 

 minalbihang, men annu oftare under Crustaceernas abdomen, sasom simfotter, Rggbararc, 

 galar m. m. 



Det ar saledes med vara framre extremiteter, som Insekternas fotter maste jamforas, 

 och forst da detta sker finner man en riktig ofverensstammel.se. Likheten med en men- 

 nisko-arm blir genast tydlig for hvar och en, som narmare betraktar iVamsta fotparet hos 

 en af de Insekter, sorn hafva forsta fotleden (den s. k. coxa) lang, t. ex. en Mantis; af- 

 vens4 hos de fiesta Lepidoptera, Diptera m. fl. (se PL 1, figg. 1 3). Den blir mindre 

 tydlig hos de fiesta Coleoptera, som hafva nanmde led helt kort och innesluten i sin led- 

 skal i prothorax, samt hos dem som hafva graf-fotter. 



Insektfoten bestar af minst 5, hogst i) stycken, som mest aro rorliga leder, men 

 som dock tydligen kunna betraktas sasom utgOrande blott 4 hufvuddelar af foten, hvilka 

 aro sinsemellan olika till riktning och utseende (se PL 1, figg. -1 4, a, b, c, d). De tre 

 forsta af dessa bilda en ziczac-linea, liksom i daggdjurens framfotter och i var arm; den 



