1. OM FOTTERNA. 5 



fjerde (fingern) bojes at samma hall som den tredje, men kan afven betydligt strackas 

 framat. I daggdjurens bakre extreiniteter bojes fingern, eller 4:de hufvuddelen, at motsatt 

 hall mot den 3:dje. 



FOrsta delen (a; -- den vanligen s. k. coxa, h6ftleden!) utgOres blott af ett enda 

 sty eke och motsvarar var Ofverarm (hurnerus). Han ar helt och hallet en yttre del, 

 afven da han, sasom ofta hander, ar ganska kort och knappt packer utanfor sin ledskal. 

 Afven hos stdrre delen af dilggdjur ar humerus sa kort, att han foga synes utanfor 

 kroppsgransen. Att jamfora forsta stycket af insektfoten med daggdjurens skullerben 

 (scapula och clavicula) vore alldeles felaktigt, emedan dessa sednare aro inre delar, som 

 aldrig kunna sta ut fria utom kroppsgransen. De aro ursprungligen af refbensnatur 

 (kroppssegment); extremiteterna aro ursprungligen utvaxter fran segmenten. 



Andra hufvuddelen (b; som fatt namn af femur, lar) motsvarar underarmeri 

 (cubitus) och ar alltid samrnansatt af tva stycken eller leder (pa figurerna, sign. 2, 3, 

 eller b 1, b 2), hvilka hos larver och hos de aldra lagsta insektformerna aro atskilda genom 

 en nagot rorlig led (h'gg. 69 och 10 12), men som hos de h5gre och utbildade Insek- 

 terna hopvaxa. En intryckning blir dock alltid qvar som utvisar skillnaden (fig. 1 4). - 

 Det forsta af dessa ledstycken (2), som ar hela fotens andra led, ar hos Insekterna alltid 

 litet; det utgor liksom ett bihang eller en epiphys till det stdrre, och det ar med afse- 

 ende hara som det, efter en ilia vald jamfSrelse, blifvit kalladt trochanter. Vida rikti- 

 gare ar det att ater upptaga detta styckes aldsta namn, condylus, som antyder en lik- 

 het i laget med de bada condyli pa var humerus. Understundom ar fogningen mellan 

 detta stycke och det egentliga cubital-stycket sned (fig. 1 och 4), sa att det lilla stycket 

 (condylus) loper med en spets ned under b5rjan af det storre. Det liknar da 5fre andan 

 af en ulna, hvars nedre anda forsvunnit, liksom hos Hasten och Chiroptera. - - Det hade 

 blifvit uppgifvet (af HARTIG, i Aderfl. Deutschl. 1837, jamf. SUNDEV. Arsb. i Zool. 1841, 

 sid. 323), att 2:ne trochanteres skulle finnas hos en del af Hyrnenoptera (Tenthredinides, 

 Ichneumones m. fl.), hvilka derfore benamndes Ditrocha; men, ehuru upptackten af denna 

 character for en del af Hymenoptera ar af ganska stort varde, sa var han dock oriktigt 

 framstalld; ty de anfOrde Insekterne hafva, liksom alia andra, blott en enda s. k. tro- 

 chanter (eller condylus), men deras.s. k. femur (cubitus) liar i bakre andan ett stort, 

 genom en tydlig hals afskildt ledhufvud, som med ringa rorlighet ledar emot det lilla, 

 bakre stycket (condylus, eller trochanter. Se fig. 3: 3*). Deremot finna vi en verklig 

 ditrochism hos en del af Crustacea, hvarom talas straxt nedanfor. 



Tredje hufvuddelen af foten (figg. 1 3 etc., c och 4; - - kallad tibia, skenben) 

 motsvarar daggdjurens carpus med metacarpus, hvilka bada delar tillhopa bilda eri 

 enda hufvuddel af framfoten. Hos alia Insekter och deras larver bestar denne delen af 

 blott ett enda stycke, fotens 4:de led, som liknar namnda hufvuddel hos de daggdjur, 

 hvilka hafva densamma smal, sasom hund, hast, oxe m. fl. Hos menniskan ar han ut- 

 bredd och bildar flathanden, eller den egentliga handen utom fingrarne. Ifall man vill 

 antaga en ny term, sa bor detta stycke kallas carpus, i ofverensstarnmelse med foglarnes 

 tarsus, hvilken bestar af de icke atskilda tarsus och metatarsus. 



Fotens fjerde och sista hufvuddel (tarsus. Fig. 1 3: d) ar, sasom fOrut namn- 

 des, en fullkomlig motsvarighet mot en finger (digit us) hos de vertebrerade djuren och 

 bor ratteligen bara detta namn. Hos alia hogre utbildade Insekter bestar han af flera 



