8 SUNDEVALL, INSEKTERNAS EXTREMITET EH. 



likt utskott (fig. 16). Desse 6 lederne kunna saledes, oin man s& behagar, kallas: hunu 1 - 

 rus, condylus, cubitus, carpus, metacarpus (c 2) och digitus. - - De hogstc Krustuceerne, 

 1 Vkapoderne, hafva sasom Spindlarnu in. fl. 7 fotleder (se fig. 17 19); men de visa den 

 egenheten, att icke den 3:dje leden, sasom vanligt, utuu den 4:de, blifvit mera utbildad, 

 till form af en underarm (cubitus eller femur, 6 2), och att alia de ofrige lederne ratta 

 sig derefter. Mellan denna stOrre leden och den fersta (a, humerus, coxa) ligga 

 alltsa 2:ne sma leder (ab, b 1), som tillhopa synas motsvara den s. k. trochanter, hvil- 

 ken hos alia andra artikuleradc djur ftr enkel. Hos Astacinerna (Macroura) aro desse tva 

 lederne skilde och fritt rorlige pa de 4 fotparen; men pa det framsta, som &r forsedt 

 ined stora kraftklor (fig. 17) hopvftxa de till en enda; dock s& att mllrke synes efter 

 tV'in ningen. Detta sednare ftr likaledes handelsen pa alia fotterna hos Krabborna (Bra- 

 ohyura), hos hvilka ofta fega mftrke synes efter hopvaxningen. De hafva saledes blott 6 

 fria fotleder; men rorligheten mellan condylus och cubitus (fernur) ftr dock vida mindre 

 fri an mellan de Ofriga. Efter den stOrre humerus foljer, liksom hos Spindlarna, en liten 

 carpus (c 1) och en storre metacarpus (c 2) samt slutligen en enkel fingerled (d). Den 

 stOrre, nastsista leden (metacarpus) bildar, afven pa dessa djur, ganska ofta en rof- eller 

 gripklo; men denna ar har bildad pa ett eget satt dftrigenom, att metacarpus har fatt ett 

 stort utskott, i form af en fast finger (cc), som, med den egentliga, rOrliga fingern, bil- 

 ihir en tang. 



1'a den del af de egentliga, bevingade Insekternas fetter, som vi jamfert med han- 

 den (carpus, eller tibia) finnas ofta nagra rOrliga taggar, som plaga kallas sporrar (cal- 

 caria. - - Fig. 2 4, s), hvilka genom sitt lage och utseende skilja sig fran andra rOrliga 

 taggar, eller grofva harstran, som kunna finnas pa samma fotstycke, ofta lika stora eller 

 stOiTe an sporrarna. Dessa aro aldrig flera an 4 och sitta pa fotledens undre sida sasom 

 ett eller 2:ne par: det ena i ledens ftnda, under fingern, det andra hOgre opp. Da blott 

 3 eller 2 finnas, ftr det de 6fre som saknas, och ofta finnes blott en af de nedre qvar. 

 Sporrar forekomma endast pa de fetter, som hafva fullt utbildad finger, bestaende af flera 

 leder och fersedd med klor; saledes ej pa larver, parasit-insekter, Arachnider o. s. v. 

 Detta, sa val som deras bestamdt lika lage hos alia insekt-ordningar, g5r, att de synas 

 vara delar som vftsentligen tillhOra en fullt utbildad insektfot och som isynnerhet sta i 

 narmare sammanhang med fingerbildningen, och den tanken ligger nftra att de aro verk- 

 liga fingrar (tarsen>) som ej hunnit till hogre utbildning ftn Krustaceernas och larvernas 

 finger eller sista fotled. Det ar ovisst huruvida de b5ra betraktas pa detta satt, men i 

 fall sa ar, sa skulle sporrarna vara en, hos hogre utbildade fetter, aterkommande yttring 

 af den ursprungliga tvadelningen, som tillhor Krustaceernas simfetter, och hvarom vi 

 komma att langre fram tala nagot mera. Denna fraga kan svarligen afgOras annat an 

 genom de missbildningar af Insekter med mera an en finger (tarsus) p& en fot, hvilka 

 nagongang sagas ferekomma. En pa detta satt missbildad Calosoma sycophanta skall 

 hafva blifvit ferevisad vid NaturforskaremOtet i Prag, 1839. Hos Orthopter-slagtet Tri- 

 dactylus (och Xya) hafva bakfotternas sporrar visserligen en ovanlig utbildning; men de 

 visa ingen 5fvergang till egentliga fingrar (tarser). 



I sin utmarkta af handling om Insekternas thorax (Ann. Sc. Nat. I, 1824, aid. 124) 

 omnamner ACDOUIN med nagra fa ord och utan narmare beskrifning eller exempel ett 

 litet stycke, som han kallar trochantin och tyckes anse tillhora prothorax. Det sftges 



