3. I ALLMANHET OCH PA ABDOMEN. 13 



CAP. 3. Om extreinitcteme i allniiinhet samt om dcm pa abdomen. 



Den ursprungliga fonnen af extremiteter tyckes vara den af galar och simfotter, 

 hvarunder de visa sig hos de lagre, icke parasitiska Krustaceerna, Hos dessa aro de 

 oftast mangledade och en eller flera ganger tvaklufna, sa att de platta, cilierade grenarna 

 tillhopa bilda ett platt blad (ungefar sasom fig. 20, 21, PI. 1). Klyfningen sker dari- 

 genoin, att nagon af lederna (vanligen ej den forsta) bar 2:ne nya leder bredvid hvar- 

 andra, hvilka ater kunna fortsattas, antingen af en enda eller af 2 leder. De leder som 

 f5rega klyfningen och isynnerhet de, som bara de tva grenarna, plaga vara nagot stOrre, 

 an de behofde vara for att upptaga de tva nya lederna, och framre grenen plagar, jarrite 

 de foregaende, afven stOrre lederna, antaga likhet med de forut omtalade hufvuddelarna 

 af en gangfot (se fig. 20, 21). Understundora tyckes extremiteter vara 3-delta, t. ex. 

 mellersta antennerna hos Palsemon; hvilket dock alltid torde harrSra deraf, att den led, 

 som bar de tva sista grenarna, ar helt liten, eller kanske alldeles dold. 



Uti mera utbildade gangfotter hos segment-djuren forsvinner 2-delningen fullkom- 

 ligt, och de leder som finnas tyckas allenast rnotsvara de framre grenarna uti en 2-delt 

 simfot. Ju mera simfoten utbildas, desto mera tilltager framre grenen och den bakre re- 

 duceras (se figg. 20, 21: c och z). Ehuru de h5gre Krustaceernas (Dekapodernas) fotter 

 visst icke hora till de mest utbildade, sa torde man dock fa antaga att de aro enkla, och 

 och att de galar, som aro fastade vid deras humeralstycke (fig. 17, 18: x), icke aro lem- 

 ningar af den ursprungliga 2-delningen, utan att de aro sednare tillkomna utvaxter, liksom 

 giiltofsarna pa sainma djurs pleura. Emellertid visa dessa galar en 2-delt form. Daremot 

 finnes 2-delningen qvar i mundelarne hos de fiesta segmenterade djur och ofta i anten- 

 nerna, hvarom rnera langre fram. 



Hos vertebraterna kunna de 5 fingrarna tyckas hafva uppkommit genom en dylik 

 2-delning, hvilket isynnerhet ar markbart i skelettet, dar man finner en smaningom till- 

 tagande series af: en humerus; 2 ben i cubitus; 3 i forsta afdelningen af carpus och tar- 

 sus; 4 i den andra och slutligen 5 ben i metacarpus eller metatarsus, hvarje barande sin 

 finger. Tillokningen sker alltid tydligen sa, att tva af benen i hvarje led stoda mot ett 

 i den foregaende; t. ex. 4:de och 5:te benet i metacarpus och metatarsus stOda bada mot 

 sista benet i andra raden af carpus och tarsus. Men da fiskarnas fenor icke tyckas an- 

 tyda nagon fortsatt tvadelning, sa torde man ej heller vara berattigad att anse den hos 

 daggdjuren sasom beroende pa en ursprunglig klyfning. Mojligtvis kan dock undersok- 

 ningen af fiskfenornas utveckling lemna upplysning harofver. 



Med afseende pa laget finna vi, att extremiteter allmannast forekomma pa buksidan, 

 hvarest de visa sig hos alia de djurfonner, pa hvilka extremiteter bildas. Fotrudirnenten 

 hos Anneliderna sitta dock hOgt opp, pa sidorna. Ryggextremiteter aro daremot min- 

 dre allmanna. De saknas fullkomligt hos Krustaceer, Arachnider och insektlarver, och 

 forekoinma blott hos Annelider saint utbildade Insekter. Hos de forra visa de sig sasom 

 ofullkornliga rudiment, i form af rygg-galar; hos de sednare, dels sasorn vingar pa thorax, 

 dels sasom analbihang. 



Hos de lagre formerna af segmenterade djur aro samtliga segmenten af lika, eller 

 nara lika beskaffenhet och utan egentliga eller tydliga extremiteter; sasom hos storsta 



