14 SUNUEVALL, INSEKTEKNAS EXTBEMITETER, 



aiitalet maskar och en del larver af Diptera. Ett hOgre steg ar att verkligu extremiteter 

 utbildas, hvarvid det visar sig, liksoin Ofverallt i djurriket, att den stOrre utvecklingen 

 bOrjas fran framflndan, dar ett tydligt, fastare hufvud bildas, fOrsedt med sensations- 

 organer och mundelar. Hela den Ofriga kroppen kan, sasom pa en mRngd maskar ocli 

 larver, annu vara mjuk och outbildad, utan extremiteter. Da dessa tillkoimna, folja de 

 beskaffenheten af de kroppsdelar, pa hvilka de utviixa. Om samtliga kn>pfMgflM&teD 

 forblifvit i ett primitivt, outbildudt tillstand, och foljaktligen aro hvarannan lika, sa aro 

 afven deras extremiteter hOgst ofullkomliga, och under detta tillstand plaga de forekomma 

 lika pa alia segmenten, sasom hos Myriopoderna, eller pa de flesta segmenten, sa att blott 

 nagra af de bakre sakna extrerniteter, eller hafva dem ofullkomligare utbildade an de 

 framre, sasom hos en del Annelider, fjarillarver m. fl. Coleopterlarvernes ganska ofull- 

 komliga, ofta for gaendet otjenliga fotter, forekomma blott pa de tre frarnsta segmenten, 

 hvilka sedermera komma att bilda thorax. En hOgre utbildning af extremiteterna kan 

 eudast finnas i forening med en sadan hos de segment, pa hvilka de sitta, hvarvid musk- 

 ier och nerver tillkomma i det inre, ytan blir fastare och nutritions-organerna undantran- 

 gas till de Ofriga segmenten. Da en sadan utbildning ager rum, ar det alltid uti de 

 framre segmenten, narmast hufvudet, och man skulle kunna saga att ju stOrre utbildnin- 

 gen ar, desto mindre och bestamdare ar antalet af de utbildade segmenten: hos Insekterna 

 aro de 3, hos Arachniderna 4, hos Krustaceerna 5 eller 7; hos Trilobiterna aro de ej 

 allenast annu flera, utan afven till antalet ganska variabla, liksom maskarnas kropps- 

 segment, namligen fran 8 till 20; men hos ett slagte, Trinucleus, blott 6 *). Dessa hOgre 

 utbildade, d. v. s. for de animala funktionerna och isynnerhet rOrelsen tjenligare, segmrii- 

 ten utgOra nu hvad man kallar thorax; de aro till yttre formen, liksom till innehallct, 

 olika med de Ofriga, bakre segmenten, hvilka tillhopa utgora abdomen. Hos alia hogre 

 utbildade djur, bland de segmenterade sa val sorn bland de vertebrerade, ar hufvudet 

 fbrnamsta satet for de yttre sinnesorganerna jarnte mundelarna, hvilka nodvandigt niaste 

 tillhOra kroppens framanda, munnen; thorax bar de vigtigaste yttre rorelse-organerna 

 och abdomen innehaller hufvudsakligen organerna for nutrition samt generation. Ju 

 fullstandigare denna fordelnirig af kroppen, for olika andamal, ar, desto fullkomligare iir 

 djuret och desto stOrre ar, i forhallande till Ofriga omstandigheter, dess inverkan pa den 

 Ofriga naturen, eller dess individuella varde. Den djuriska fullkornligheten liar blifvit Okad 

 darigenom, att hvarje kroppsdel blifvit utbildad for sitt sarskilda andamal och fatt hufvud- 

 sakligen Ofvertaga sin egen klass af funktioner, hvilka han just darigenom kan forratta 

 med stOrre fardighet och fullkomlighet. Afven de menskliga fullkoinligheterna hafva sma- 

 ningom stigit genom arbetets fordelning. 



D4 vi antaga att de olika funktionernas fordelning pa olika kroppsdelar betecknar 

 en hOgre utbildning hos ett djur, och att denna fordelning ar bestamdare, ju hOgre djuret 

 ar, sa foljer haraf antagandet, att hvarje sammanblandning af olikartade funktioner hos 

 samma organ utmurker en lagre utvecklingsgrad hos djuret. Man finner namligen hos 

 manga djur, att ehuru hufvud, thorax och abdomen aro till forrnen skilda, sa aro dock 



*) Man hnr ej lyckats finna markt-n efter extremiteter eller ens efter sjelfva segmentens buksida hos dessa bc- 

 synnerliga forstlingar af den segmcnterade djursknran, hvilka tyckas intaga ett rum mellan Annelider och 

 Krustaceer; men utan tvifvcl hafva de haft mjuka giilar i form af bukextremiteter, hvarigenom deras tydliga 

 thorax-segment varit hogrc utstyrda iin abdoininal-scgmenten. 



