38 SUNDEVALL, INSEKTEBNA8 EXTREMITETEK, 



til>ia (d. ft. cubitus) hos Locusta och Acheta innehalla verkliga hOrselorganer. I fall 

 detta sa forhaller sig, finnes hftr en forvitxling af ett organs funktion. hvilken endast kan 

 fOrekomma hos ett djur af lagre utbildning. 



3. Ogonen (x). Hos Crustacea decapoda visa sig de egentliga, sannnansatta ogo- 

 nen sasom verkliga extremiteter, som aro rorliga genom egna muskier. De besta dock 

 blott af en enda cylindrisk led, som barer Ogat i sin framre anda. Hos Insekterna ar den 

 cylindriska delen ytterst kort och fastsittunde i sitt hal i hufvudets sidodel; men ban 

 finnes dock alltid tydligen skild fran denna sednare, da Ogat ar fullt utbildadt. Deremot 

 finnes ban alldeles icke hos larverna, hvilkas Ogon blott aro grupper af skilda punktogon, 

 ehuru dessa tyckas vara atminstone en del af samma organer, som efter f5rvandlingen 

 blifva sammansatta Ogon: de emottaga till en del samma nerver som dessa, och intaga i 

 ullmanhet nedre delen af samma stalle pa hufvudet, nJlrmast munnen. Larvernas Ogon 

 aro antingcn ett enda, ensamt sittande (Tenth redines) eller 4 6 tillhopa (hos Lepidoptera, 

 I, 32, 33, 37: y, samt hos Chrysomelinae m. fl. Coleoptera). Ej heller tyckes nagon cy- 

 lindrisk del fOrekomma hos de fullbildade Insekter hvilkas Ogon likna larvernas (Lepisma, 

 Podura, Pediculus). Det blir haraf tydligt, att Ogat icke vasentligen tillh5r en extremitets- 

 bildning, men att den extremitetslika delen endast uppstar tillsamman raed ogats utbild- 

 ning, sasom en begransning omkring det hOgre utbildade stycket af yttre huden. De 

 sammansatta Ogonen aro i allmRuhet rundade och blott ett pa hvardera sidan. Ofta fOre- 

 komma dock tva pa hvardera sidan, till folje af en tvadelning, genom en framifran in- 

 trangande flik af hufvudets vanliga skal (t. ex. hos Gyrini och nagra Cerambyciner); 

 mellanformer ses uti Vespa (II, 27, x), manga Cerambyciner m. fl. som hafva njur- 

 lika Ogon. 



PunktOgonen, ocelli (afven kallade stemmata), visa aldrig forrnen af extre- 

 miteter och kunna endast betraktas sasom sinnesorganer, utbildade i huden. De aro 

 hos Insekterna 2 eller 3 (II, 23, 27, 35: y), vanligen belagna: ett i hvardera af hufvudets 

 sidostycken, nara vertikalsommen, och det 3:dje i bakre hornet af ryggstycket (pannskol- 

 (J en ). Dessa punktOgon finnas ej hos larver. Arachniderna, som alltid sakna samman- 

 satta Ogon, hafva ofta flera enkla, som sitta vidare utbredda pa hufvudet: hos Spindlarna 

 finnas vanligen 8, hos Scorpio ofta 10. 



4. Mandibula?, Ofverkakarna, sitta hos Insekterna pa sjelfva brildden af hufvudets 

 sidodel, mot hvilken de rOra sig fritt, och cinot hvarandra. (Tafl. I, G, saint hela II och 

 III: 0). De gransa nara intill scutum frontale, men utan att studa mot den eller mot 

 clypeus, och aro genom maxillerna skilda friin gularstycket. De besta, blott af ett enda 

 stycke hvardera, utan tecken till bihang eller milrke efter delning, hvarken hos imagines 

 eller larver. Hos Lepidoptera, Diptera och Hemiptera samt Diptrernas larver aro de 

 antingen hOgst fOrandrade eller rudimentara eller saknas de alldeles, hvarom mera langre 

 fram. Hos de Ofriga ordningarna (Coleoptera, Neuroptera med Orthoptera och Hymeno- 

 ptera saint hos larverna af dessa och af Lepidoptera) aro de fullt utbildade och hafva i 

 allmanhet samma hufvudsakliga beskaffenhet: de aro genom en ganska stark ledgang for- 

 enade med hufvudet, och rOrliga utat och inat, harda, med tjock rot och iniitbojd, spetsig 

 eller tvar anda, som vanligtvis ar mer eller mindre tandad. FOrOfrigt visa de till storlek 

 och form mycken olikhet, som har ej behofver omtalas. Hos de sistnamnda ordningarna 



