46 SUNDEVALL, INSEKTERNAS EXTREMITETER. 



det skulle leda till allt for stor vidlyftighet utt bar redovisa alia som aro kanda och 

 dessutom atskilliga annu torde vara outredda, atndja vi oss ined att anmarka blott en 

 enda (som dock redan finnes till en del upptagen i SCHONHERRS Gen. et Sp. Curculionidum, 

 Tom. V, pag. VIII; af 1838). Storre deleri af Curculioniderna utmarka sig dels genoin 

 den nabbformiga utdragning af hufvudets framdel, i hvars anda mundelarne sitta, dels 

 genom dessas beskaffenhet. Palperna besta namligen, bade pa maxiller och labium, af en 

 led inindre an hos de ofriga Coleoptera, och deras leder ftro till nagon grad indragliga 

 (retraktila) inoin hvarandra och inoin maxillen, liksom hos en del larver. Lederna aro 

 namligen korta, nastan cylindriska, smaningom nagot mindre och forenade medelst mjuk 

 hud, utan bestamd ledgang. Samma beskaffenhet hafva de afven hos Bostrichus, som 

 bade harigenom och genom larvens bildning, tydligen h6r till Curculionerna, ehuru huf- 

 vudet ej ar ntdraget sasom en nabb. Deremot Ofverensstamma palperna hos Bruchus 

 och Anthribus mod dem hos Ofriga Coleoptera, 



2. Neuroptera med Orthoptera hOra till dem som hafva de inest reguliera och tyd- 

 ligt utbildade mundelar; men de visa dock nagra betydande olikheter, och just bland 

 dessa torde det vara skal att sarskildt beskrifva ett par af de mest utinarkta, ehuru redan 

 fOrut ofta ornnamnda fonnerna. 



Locusta verrucivora ma anforas sasom exempel pa Orthoptera, hvilken insekt- 

 ordning jag hellre skulle vilja kalla Neuroptera Grylliformia och som tyckes hafva de 

 tydligast utbildade och mest atskilda mundelar af alia Insekter. De hOra afven till det 

 ringa antalet af dem, som under utbildade tillstandet, liksom manga larver, afbita stycken 

 af fodan och nedsvillja dessa hela. De aro ock, sa vidt vi hittills kanna, de aldsta af alia 

 verkliga insektformer, ty Gryllirier (Acridium) och dessas nilrmaste slagtingar, Blattarier, 

 funnos redan under den egentliga kolfonnationens tid. 



Hos Locusta (Taflan II, D) och hos Gryllina i allmanhet liar hela hufvudet en fran 

 den enklaste, cylindriska formen ganska afvikande skapnad derigenom, att undre sidan 

 blifvit sa starkt fOrkortad, att munnen kommer nara till pro thorax, under det att Ofre 

 sidan blifvit sa utvidgad, att den maste bilda en stor bojning, som i allmanhet visar sig 

 v t >ciiii i-ii >'>{']> iicli cn iViinii-c sida. I Ins IJliitta ar dcnna liildning annu iitmarktai'c. 

 Sjelfva hufvudets stycken aro, redan hos larven, sa hopvuxna att knappt tydliga marken 

 atersta efter deras skillnader. Dock finner man att de stora sidostyckena aro ofvantill 

 fOrenade anda langt nedom den utskjutande pannan, till antennernas faste, hvarefter en 

 stor pannskOld, scutum frontale, intager framsidan, anda ned till mandiblernas faste 

 (fig. 12, 6). Gularstycket (14, e) ar undantrangdt och ligger blott sasom en smal kant 

 vid nackhalet; men Entocephalum (13: K, s) ar starkt utbildadt i form af 2:ne fasta 

 rOr, som invid den kant, vid hvilken mundelarna fastas, ga tvart igenom hufvudet och 

 bakat fOrenas. -- Antennerna sitta i sidostyckena h6gt opp, mellan Ogonen vid pann- 

 skOldens bakre (ofre) grans. Clypeus (12; c) ar fritt framstaende men fast forenad 

 med pannskOlden. Han ar dock tydligen begransad af en intryckt linea, uti hvilken de 

 bada markena efter Entocephalum ligga. Labrum (d) ar stor, rundad och rOrlig. 

 Mandiblerna (o och flg. 17) ovanligt starka, mangknOliga. Maxillerna (15 och 14 

 t, k) fastade mellan gularstycket och hufvudets sidostycken, mod ledgang mot dessa sed- 

 nares kant. Forsta, eller humeralstycket (') ar utat synligt. Kubitalstycket (k) Jlr cj 



