6. MUNDELAR HOS SARSKILDA ORDNINGAR. 49 



lika och spetsade samt beeta af 2:ne tatt hopliggande, men ej hopvuxna rannor eller 

 halfror, af hvilka det ofre ar den salunda ferandrade mandibeln (o). Det undre halfrOret, 

 som plagar vara nagot litet kortare, utgores af inaxillen och isynncrhet af dess ovanligt 

 f'Grstorade inre palp (in). Maxillens bada hufvudsakliga stycken (humeral- och kubital- 

 styckena) aro bildade pa nagorlunda vanligt satt; det forsta (i) ligger utmed sidan af den 

 stora mentum, forenad med den gcnora mjuk hud. Kubitalstycket (k) ar ganska kort och 

 utgor bOrjan af undre halfroret; det bar sasom vanligt, utat, i andan, en belt liten, 3-ledad 

 yttre palp. Sugningen genom dessa ror forrattas medelst en rorelse i gula och labii fOrsta 

 stycke, hvarigenom munhalan Gmsom utvidgas och hoptranges. (Fig. 52 ar af H. nervosus). 



3. Hymenoptera (se Taflan II: G, H, I) bora till de Insekter som suga i sig fodan; 

 men deras mundelar aro dock till formen ej synnerligen afvikande fran dem hos Coleo- 

 ptera. Blott hos de egentliga Bien (Apiarias) fa de genom sin forlangning ett betydligen 

 olika utseende; men alia Hymenoptera och deras larver hafva mandiblerna fritt rOrliga at 

 sidorna och bildade fc>r att afbita stycken eller atminstone gripa eller fasthalla den kropp, 

 hvarur de suga sin naring. Deras mundelar hafva blifvit med mycken omsorg under- 

 sOkta af flera, och voro redan vidlyftigt beskrifna och tamligen riktigt afbildade, bade for 

 Bi och Geting, af SWAMMERDAM (Biblia Nat. I, Tract, de Apibus, et II, tab. 17; ej publicerad 

 forr an 1737), samt af REAUMER (Memoires II, Mem. 6, 8; 1735). LATREILLE beskref dem 

 noggrant hos olika genera redan i bOrjan af 1800-talet och bans tydningar af delarna aro 

 allmant antagna, och TREVIRANUS verkstallde ganska fina undersOkningar af mundelarna 

 samt af sattet hum fodans insugning sker (Verm. Schriften II, 1817: p. 112 hos Apiarier, 

 och p. 131 hos flera arter af Vespa). Dock tyckes annu mycket vara att ratta bade vid 

 delarnas tydning och vid forklaringen af deras funktioner. 



Att labium tillhopa med maxillerna bildar en sugapparat, ar tydligt for en hvar, 

 men bar ej alltid varit erkandt och sattet huru sugningen verkstalles bar blifvit olika 

 fOrklarad. De aldre forfattarne bade sago och f5rklarade organerna oratt, hufvudsakligen 

 derfbre, att de i dessa delar blott sokte och sago sugroret, hvarigenom saval beskrif- 

 ningar som afbilclningar blefvo oriktiga. TREVIRANUS lemnade utmarkt fina unders5k-r 

 ningar af delarnas bygguad, men tyckes hafva blifvit villad genom sin formenta upptackt 

 af en sugmage, hvars riktighet jag dock maste betvifla eller rent af motsaga, och bans 

 tigurer Ofver dessa delar aro ofta rnisslyckade. Det af SWAMMERDAM forst framstallda an- 

 tagandet, att biens s. k. tunga (Rtlssel, [indstycket af labium) skulle vara ett ihaligt 

 r5r f5r sugningen, hvilket TREVIRANUS anser sig sjelf hafva sett, synes mig ej vara till- 

 rackligen bekraftadt och lika osakert ar den sistnamndes antagande, att detta r5r skulle 

 fortsattas af en sarskild oesophagus fdr viitskors insugning, hvilken skulle leda frAn mun- 

 kavitetens framre del och forst langre ned, vid hjernganglion, fdrenas med den egentliga 

 oesophagus, genom hvilken fasta amnen, pollen o. d. sagas nedsvaljas. Vatskor skulle 

 alltsa ga genom en annan strupe an fasta amnen! Efter hvad jag trott mig finna skulle 

 sugningen tillga pa ett vida enklare satt och samtliga Hymenoptera alldeles icke kunna 

 nedsvalja fasta amnen, om ej uppslammade i en vatska eller forut upplOsta uti deras egen 

 saliv. Jag skall soka att beskrifva hufvudets och munnens delar sa spin jag sett dem. 



K. Vet. Akad. Handl. B. 3. N:o 9. ' 



