6. MUNDELAR HOS HYMENOPTERA. 51 



urhalkad, for att noga passa efter den mellanliggande rnentum, och Ofre kanten ar pa mer 

 an halfva sin langd tatt fOrenad ined denna del, genoin den mjuka hud, som ofvan bekla- 

 der labiuni och fortsattes i svalget. (Pa figurerna visas maxiller och labiurn frarnstrackta 

 och pa fig. 34 aro maxillerna bojda ut at sidorna, for att visa spetsens lage). Palpen 

 ar tradlik och 6-ledad (n). Maxillen slutar ined en stor, aflang, mjukt laderartad flik, 

 som lagger sig at ofre sidan af ligula och passar noga efter dess sidokant (m, fig. 32, 

 sarnt 29, 30, 34). Denne flik utgar fran kubitalstyckcts anda, bredvid den egentliga pal- 

 pen, och ar tydligen rnaxillens inre palp, som fatt en ovanlig utveckling. Han ar 3-ledad 

 sa, att forsta stycket ar helt litet; det andra stort och det 3:dje utg5r andan, till J af 

 hela langden. Detta andstycke ar nagot rdrligt i sin alldeles rata ledgang. Nast in- 

 nanf5r denna inre palp utgar fran kubitalstycket en liten Kaktillsats (Epigenys; t) som 

 tyckes utgOra en del af den stora flikens rot, men som ar fullkomligt skild derifran. 

 Han liknar ett aflangt fjall och ar nagot liingre an inre palpens rotled. Den store fliken 

 (inre palpen) ar pa sin Ofre yta glest langharig; men pa den uridre, som ligger emot ligula, 

 ar han glatt, men midtpa forsedd med en sned, harig rand, som tyckes vara till for att 

 der halla honom nagot litet skild fran ligula (fig. 32, m). 



Labii storsta stycke (mentum) ligger blott med mjuk hud fastadt mellan maxiller- 

 nas kubitalstycken (33, 34, /). Det ar hos Vespa ganska tjockt, undertill koladt och frarn- 

 till tvarhugget. Uti denna framanda sitta de 4-ledade palperna. Ligula (g) utgar 

 fran samina framandas Ofre bradd; hon ar utplattad och laderartad, liksotn maxillens and- 

 flik; pa sin undre (bakre) sida konkav och spridt harig; pa den Ofre, mot rnaxillarfliken 

 vanda ytari, konvex och glatt samt vid roten hornartad (31 g); derefter ar hon mjuk och 

 synes snedt strirnmig af flera, framat konvergerande kanaler mellan bada hudlamellerna. 

 liksom lapparne i flugornas snabel (se figg. 31, 33: g). Detta organ ar klufvet i 4 flikar 

 med en liten hornvarta i andan af hvardera, pa bakre ytan, saledes vand utat fran mun- 

 nen (se fig. 33). . TREVIRANUS fsrmodade dessa vartor, utom salivporerna, innehalla hal 

 f5r vatskors insugning genom sjelfva labiurn. Efter det begrepp jag fattat om samtliga 

 mundelarna anser jag halen endast vara Oppningar for salivkarlen. Pa ligulas nyss- 

 namnda, hornartade rot synas 2:ne intryckningar eller rannor, som bOrja fran sidorna af 

 hennes mjuka del och konvergera bakat, till dess de mdta en ranna som slutar midtat 

 andan af mentum (fig. 31, g). 



Den mjuka hud, som tillsluter hufvudets stora, frarnre oppning, fortsattes uti mun- 

 halan och svalget, som i form af en upp- och nedvand strut riktas ratt oppat, bakom 

 clypeus, till hojden af Entocephalum, der oesophagus afgar, ofver detta, bakat och ut ge- 

 nom nackhalet. Framst, fran clypeus, bildar den mjuka huden, genom en fordubbling, 

 lab rum. Nast bakom dennes rot sanker huden sig in i svalgets oppning (t) som ar trans- 

 versell och kan tillslutas af tvanne lappar, en frarnre och en bakre. Dessa lappar aro 

 blott ett par sma, tunna veck af huden. Vid hvardera sidan af svalget ligger uti hu- 

 den en kort, men stark hornspjele (tt fig. 29 och 31, munhalans hornspjelar) som stoder, 

 helt lost, utan ledgang, med ena andan rnot sidan af clypei framanda och med den andra 

 mot det stalle, hvarest hudf5reningen upph5r mellan maxillen och raenturn. Ett par an- 

 dra dylika (labialspjelarna ; //) ligga framom dessa, i huden langs ofvanpa mentum. 

 Med ena andan st5da de l5st mot de forras andar, ned vid mentum, och ligga har langt 

 atskilda; framat lagga de sig nara tillsarnmans och racka anda till ligula. De bakre af 



