6. MUNDELAU HOS HYMENOPTERA. 55 



styckena (i) ligger en liten, for Bien egen apparat af turma hornspjelar, fastad vid bakre 

 andan af sugrorets andra hufvuddel (figg. 23. 24, 25: fk). Den ligger alldeles fristaende 

 fran huden (se fig. 23) och bestar af 3 sinala stycken, ett fran hvardera maxillen och ett 

 fran labium, hvilka bak&t forenas i en vinkel, som ar kort hos Apis och Boinbus (25), 

 langre hos Eucera (23, 24). Dessutom ligger ett litet, transversellt ledstycke mellan ma- 

 xillen och sidospjelarna. Den mellerste af hornspjelarna, som har ledgang mot labium, 

 star med andan nagot framorn de Ofriga, hvarfore han, da hela sugrOret framstrackes, kan 

 skjuta labium nagot langre fram an maxillerna, s& vidt hudforbindelsen medgifver. P& 

 figg. 23 och 24 visas labium salunda framskjuten. Maxillernas kubitalstycken aro langa 

 och omsluta tatt den mellanliggande mentum, liksom hos Vespa, samt aro p& samma satt 

 ett langt stycke i Ofre kanten dermed forenade genorn mjuk hud (fig. 24). Den tradlike 

 Pal pen ligger vanligtvis bakat bojd. Han ar hos en del 6-ledad (Eucera, fig. 23, 24: n); 

 hos andra ganska liten, 2-ledad (Apis och Bombus; fig. 26, n). 



Kubitalstycket fortsattes af en ganska lang anda (/), som lagger sig ofvanpa ligula, 

 nastan sasorn andfliken hos ofriga Hyrnenoptera, men som dock icke sasom denna rnot- 

 svarar inre palpen, utan i stilllet maxillar-tillsatsen (epigenys). Denne del ar lang, srnal 

 och spetsig, helt tunn och elastiskt bojlig. utan leder och utan ledgang mot maxillen. 

 Han utgar fran dennas anda, snedt inat, och bojer sig vid roten nedat, da han ej utratas 

 genom muskelkraft. I vanligt, hvilande tillstand betacker han de hoplagda delarna af 

 ligula p4 Ofre sidan, hvarvid hans inre, tunna kant racker nagot ofver den motsvarande 

 af andra maxillen. Men den lika tunna yttre kanten, som ar nagot utvidgad, slar sig 

 dessutom omkring, at undre sidan, sa att de bada andstyckena, sasom ett par hornartade, 

 men membranOst tunna halfslidor, tillhopa ornsluta de Ofriga delarna af sugrGrets 3:dje 

 hufvuddel. Pa inre ytan af hvardera, langs at halfslidans botten, lOper en fin k6l, forsedd 

 med en rad sma styfva har (24, /). Af den inre maxillarp.alpen synes ett litet 

 rudiment hos Apis och Boinbus (26, m) mellan den stora kaktillsatsen och den yttre pal- 

 pen; men det tyckes ej vara synligt pa alia slagten af Apiarier. 



Labium ar ganska sammansatt. Mentum (/) ar stor och till stOrre delen hard, 

 men pa ofre sidan beklades detta stycke af mjuk hud, hvilken, liksom hos Vespa, bildar 

 en djup rfinna, mellan 2:ne hornspjelar, fran ligula till svalget (fig. 26 / och ft. Vi 

 hafva kallat dem Labialspjelar). Men rannan ledar ej ratt mot svalget, utan tv^delas 

 fdrst, hvarom vi tala mera vid svalgets beskrifning. I sin anda bar mentum 5 nagot 

 rorliga bihang, namligen ett par labialpalper och den i tre alldeles atskilda delar klufna 

 ligula. Ytterst sitta palperna (h,Ji) som tillhopa bilda en ny slida at de 3 ofriga, mel- 

 lanliggande delarna, hvilka de omsluta, isynnerhet pa undre sidan, hvarest deras kanter 

 gripa nagot Ofver hvarandra. De likna maxillar-andarna, af hvilka de omslutas, men aro 

 Rnnu tunnare och smalare och besta af 5 ledstycken, eller ett mera an hos andra Insek- 

 ter; sannolikt till folje af sin stora utveckling pa langden. FOrsta leden ar ganska liten; 

 den andra ar stOrst och bildar storre delen af slidan; den 3:dje utg5r blott dennes anda; 

 4:de och 5:te aro helt sma, och sitta fritt nedat bojda, under spetsen af den foregaende. 



Mellerst af de 5 bihangen pa mentum sitter den s. k. tungan (Glossarium ILL.; 

 Russel TREV. gp) som utgOr hufvuddelen af Ligula. Hon ar nagot langre an de of- 

 rige delarne, smal, mot andan nagot smalare, trind, mjuk och bojlig samt finharig, med 

 nagot langre har mot den alltid blottade spetsen. Denne har en fin 5ppning, som sakert 



