6. MUNPELAR HOS HYMENOPTEBA. 57 



inoin en dubbel slida, som innerst bestir af labialpalperna, hvilka lufttatt sluta tillhopa, 

 langs at nndre sidan, och ytterst af maxillar-andarna, som sluta lika tatt samman pa den 

 ofre. Dessa sednare lagga sig ej blott ofver ligular-delarna, utan anda ned ofver rannan 

 pa rnentum, som med sina tva grenar leder in i den tillslutna munkaviteten. Tungan 

 synes, genorn sin igellika rOrelse, indraga deri vatska, som skall uppsugas, inom sin slida, 

 hvilken ej ligger tatt intill henne utan halles nagot aflagsnad, dels af tungans egen harig- 

 het, dels af paraglossa^; men lion kan svarligen verka sasom en pump, eller fora vatskan 

 langre tillbaka. Detta maste ske medelst en verklig sugning, sorn blir foljden af mun- 

 halans utvidgning genom muskelkraft. Da Bien suga rOra de bestandigt hela sugapparaten 

 nagot litet fram och tillbaka, hvilket tyckes ske for att befordra munhalans utvidgning 

 och hopdragning. 



Den inre labrurn, eller Epipharynx (fig. 23 u och 26 uu), tyckes tjena, dels till 

 att lagga sig utmed menturn for att hindra den insugna vatskans utsprutande genom ran- 

 norna, da munhalan sammandrages, dels att halla munhalans bakre del Oppen for vatskans 

 inflytande fran rilnnans bada grenar. Pa denna del ar bradden nagot tjock och han har, 

 hos Apis och Bornbus, midt pa sin undre yta en kol, som isynnerhet blir rnarklig pa hans 

 anda, hvilken viker sig tillbaka mot yttre ytan, sa att kolen dar finnes bade ofvan och 

 under. Denna anda blir harigenorn ganska h5g och tyckes val egnad att halla munhalans 

 tak och botten atskilda. 



Hos Eucera. ar epipharynx enklare, emedan dess spets hvarken ar tillbakabdjd eller 

 kolad; men har finnes ett annat organ, Hypopharynx (fig. 23 q, och, sarskildt uttagen, 

 qq) som torde forratta denna sistnarnnda funktion. Det bestar af 2:rie fina, harda spetsar, 

 utgaende fran en liten rundad skifva, som ligger fastad i munhalans botten, bakom svalg- 

 oppnirigen. Detta organ tyckes blott vara kandt hos slagtet Eucera, hvarest det finnes hos 

 bada kOnen och forst beskrefs af SAVIGNY. Hos Bombus och Apis saknas det fullkomligt. 



4. Hymenoptrernas larver visa afven tamligen betydande olikheter sinsemellan, ehuru 

 ej i sarnina forhallande sorn de fullbildade Insekterna. 



Tenthredineternas larver, som aro vaxtatare, hafva sasom bekant ar nagon 

 yttre likhet med fjarillarver, men deras rnundelar, som, i likhet med dessa sednares, alle- 

 nast aro bildade for att afbita och nedsvalja hela stycken af fodan, likna mindre dessas, 

 utan Sfverensstamma ganska niira med clem hos Coleopter-larverna; den enda hufvudsak- 

 liga skillnaden ar att labialpalperna sitta pa sjelfva rnentum, liksom hos de fullbildade, 

 och plaga besta af 3 ledstycken. Dussutom plagar spinnSppningen pa ligula ofta vara 

 nagorlunda tydlig. Eri tjock och mjuk tunga ligger ofvanpa labium, sasom hos andra 

 bladatare: Lepidopter- och Chrysomelin-larver. Antennerna sitta vid munnens sidor och 

 aro korta, af 5, 3 eller blott 1 ledstycke, hvilka aro enkla. Blott hos Lyda aro de langre, 

 och 8-ledade. Ogat ar blott ett enda, belaget hOgre upp Ofver munnen och langre fran 

 pannskolden. Denne sednare ar oftast tydlig, bred och bakat rundad. 



De 5friga Hymenopter-larverna aro fotlosa och dels parasiter, dels uppfodas de i ett 

 bo, tillredt af modern eller af arbets-individer. Samtliga tyckas de allenast kunna fortara 

 vatskor, eller fasta amnen som blifvit upplosta uti deras egen saliv. (Mdjligtvis torde 



8 



K. Vet. Akad. Handl. B. 3. N:o 9. 



