6. MUNDELAU HOS LEPIDOPTERA. 61 



en ganska stor utvidgning af ansiktets hela nedre del omkring munnen, hvaremot pann- 

 skolden och hufvudets Ofre del ansenligen forminskats. Aterstoden af pannskolden 

 inaste sfikas i det lilla stycket ofvanf5r och niellan antennerna (9, b), hvaremot hela det 

 stora, nu fastvuxna stycket frarnom antennerna maste vara en clypeus (c). Denne del, 

 som hos larven var liten, rorlig och fristaende framom hufvudets sidodelar, ar nu infattad 

 af och hopvuxen med dein. Ett Entocephalurn tyckes alltid finnas, men blott tunnt 

 hinnartadt eller ofullstandigt. De yttre markena derefter (s), som plaga ligga i bakre 

 gransen for clypeus, aterfinnas hos Lepidoptera vid dess sidor, och gemenligen vid dess 

 framre del. De aro blott srnala, langstrackta, men ej tydligt oppna intryckningar. 



Mundelarne aro, om mojligt, annu rnera ferandrade. Dessa delar blefvo redan rioga 

 undersokta och beskrifna samt nagorlunda val afbildade af SVAMMERDAM och REAUMUR; 

 men riktigt framstalldes de forst af SAVIGNY (Mern. sur les Anim. sans vert. 1816), som 

 dock ej sysselsattc sig med deras funktioner. Dessa afhaudlades, jamte de mjuka inre 

 delarna, af TREVIRANUS (Verm. Schr. II, 1817), som har, liksorn vid beskrifningen af of- 

 riga sugande Insekter, antager att sugningen sker genom verkan af en sugmage. Se for 

 ofrigt om dessa delar: BDKMEISTER Handb. I och VAN DER HOEVEN Zoologi, Art. Insecta. 

 Jag skall har sOka att beskrifva de yttre mundelarnas form och Ofverensstamrnelse med 

 dem hos andra Insekter, men kan tyvllrr ej uppgifva nagonting bestamdt angaende deras 

 satt att verka. 



Clypei frarnre anda, eller bradd, ar vanligen utatbojd och nagot framstaende (fig. 

 1, e) och under densamma fastas Labrum, som nu ar reducerad till en liten, hinnartad 

 och spetsig flik (d), som ligger ofvanpa borjan af det spiralformiga sugrOret. Mandi- 

 blerna (o) aro nu ytterst srna, men dock (troligen alltid) ganska tydliga och af foga f5r- 

 andrad form, samt nagot rdrliga. De hafva fatt nagra styfva, rata har, som nastan dolja 

 dem, men afven utmarka stallet hvarest de sitta. Detta stalle ar det vanliga och det- 

 samrna som hos larven: i kanten af hufvudets sidodelar, nara intill clypeus. De tyckas ej 

 hafva lidit annan fOrandring an att reduceras till ett minimum, liksom genom utmagring 

 till folje af den starka utvecklingen af sjelfva hufvudets nastliggande delar. 



Alaxillerna aro deremot bade forstorade och till formen forvandlade. De ligga pa 

 hufvudets undre, starkt konkava och breda yta, en at hvardera sidan, sasom ett orOrligt, 

 mer eller mindre krokt hornstycke, som till hela sin langd ar utat fastvuxet vid hufvudets 

 sidodel och inat fOreriadt med labium genom en tunn hud (figg. 2 och 5, k, samt fig. 3). 

 Detta stycke ar kubitalstycket, med hvilket forsta (eller humeral-) stycket synes vara full- 

 komligen farenadt, sa vida det ej hellre bor anses rent af f5rsvunnet. - - Det beskrifna 

 maxillarstycket har, langs at, en hog, nastan i cirkelbage bojd kol; ar bakat smalt, men 

 blir framat bredare och sammanstoter dar med det motsvarande. De tyckas till och med 

 vara nagot fOrenade. Pa -framaridans yttre sida aterfinnes alltid Pal pen, som vanligtvis 

 blott ar ett litet, af hufvudets har doldt rudiment af 1 till 3 leder (n, fig. 3 m. fl.); men 

 hos en del Tineas, Crambus m. fl. ar ban stor och harig. De tva ledstycken, som pa 

 larvens maxiller nast foregingo palpen, aro forsvunna, och larvens inre maxillarpalp har, 

 hos de fiesta Lepidoptera, vuxit ut till det langa, spiralrullade organet (I), som, tillhopa 

 med det fran andra maxillen, utgSr Sugroret och vanligen kallas Spiraltunga. Detta 

 organs besynnerliga byggnad har blifvit beskrifven af flera aldre och nyare forfattare; har 

 omtala vi blott nagra drag af dess yttre form. Det ar bekant att denna fortsattning 



