0. MUNDELAR HOS DIPTEUA. 73 



yttre sugrOret. Efter utseendet skulle 2:ne sugror finnas, namligen bade lab rum och det 

 organ som jag kill hit sugspetsen, hvilka bada hafva langsrOr. Men ernedan det synes 

 alltfOr osarmolikt att bada dessa delar skulle hafva samma funktion, sa stannar man har i 

 ovisshet, anda till dess att bada dessa langsrors ofre anda och forening med de inre de- 

 larna blir fullt utredd. Man kan blott antaga att ettdera af langsrOren maste vara sug- 

 roret for fodans inherntande och att detta sannolikast torde vara det mellersta: sugspetsen, 

 hvilket a f veri RAMUOHR (och TREVIRANUS, troligen efter honom) antager. Det andra tyckes 

 sannolikast kunna vara en utforsgang for saliven, hvarvid det ma ihagkornmas, att RAM- 

 DOHK verkligen hos Tabanus trott sig finna, och afbildat ett stort karl, som han kallar 

 salivkarl och som han tror inga bland sugborsten, eller uti nagotdera af dern, bakifran 

 (eller fran undre sidan) anda ned uti labialslidan (Verdauungs-Werkz. Tab. 21, fig. 1: K 

 och pag. 181). Ett pa lika satt i labiurn ingaende stort karl afbildar och beskrifver han 

 hos Musca carnaria (Tab. 28, fig. 3: d och sid. 174), hvilket han dock har anser vara 

 oesophagus. Manne ej detta hellre pa bada stallena kunde vara ett karl, hvarifran de 

 injuka lapparna fyllas med vatska? Derernot beskrifver han med utforlighet och afbil- 

 dar (pa sist anforda stalle) ett salivkarl, som uppkominer fran 2 sidogrenar, hvilka in- 

 komma genorn nackhalet fran thorax och forenas framst i hufvudet hos Musca carnaria. 

 Den gemensamma stammen sages inga ofvanifran (fran clypeus eller epistoma) uti die 

 obere Deckborste (d. v. s. uti labrum). Besynnerligt ar dock att det hornartade svalget 

 hvarkeri omtalas eller afbildas, ehuru narnnde karlgrenar riodvandigt tyckas bOra om- 

 fatta det. 



Slutligen maste jag tillagga, att det hornartade svalget sannolikt ej bildar en sa 

 stor kavitet for vatskors emottagande som man vid fOrsta paseende skulle tro, och isyn- 

 nerhet ar jag viss derom att ej hela tornrummet rnellan hornsvalget och clypeus fylles 

 hos Tabanus och Asilus. I detta fall skulle en fullstaridig begransning af detta tomrum, 

 genom mjuk hud, vara alldeles nOdvandig. Men det har oaktadt alia fOrsdk ej lyckats 

 rnig att finna en sadan. Dessutorn har man svart att fOrsta huru denna stora kavitet 

 skulle kunna fullstandigt tommas da den en gang vore fullpumpad, enSr vaggarna omOjli- 

 gen kunna lagga sig tatt intill hvarandra. Men det ar ej antagligt att en munkavitet 

 skulle finnas, sorn ej vore amnad att fullstandigt tommas hvarje gang den blifvit fylld. 

 Dessutom finnes aldrig nagot torkadt residuum i derma kavitet, t. ex. hos Tabanus. Denna 

 sednare anmarkning galler lika mycket for svalget hos Musca, Syrphus m. fl. hos hvilka 

 det ar djupare och rdrligt. Vi tyckas alltsa vara nGdsakade att antaga, att en tunn och 

 mjuk hud eller larnell sanker sig in fran svalgets braddar uti dess kavitet sa, att svalgets 

 egentliga tomrum, som fylles genom sugningen, utgOres af rummet mellan denna inre hud 

 och det yttre, hornartade skalet. JamfOrelsen med Hemiptera ger en hog grad af sanno- 

 likhet at detta antagande, afvensom den visar sattet huru sugningen maste ske, namligen 

 genom de muskier sorn vi se vara fastade vid clypeus och vid det harda svalgets braddar, 

 men hvaraf en del utan tvifvel stracka sig langt in pa den formodade inre huden och 

 r5ra den. I fall svalgkaviteten verkligen ar sa bildad, hvilket jag anser nara otvifvelak- 

 tigt, sa ar den ganska liten till sin rymd. Men genom en hastig muskelrOrelse bor den 

 dock kunna astadkomma en ganska stark sugning. 



K. Vet. Akad. Hand]. B. 3. N:o 9. 



10 



