4. OM VINGABNA. 21 



och benamnas halteres, trumpinnar; men de bibehalla alltid en hog, t. o. m. ovanlig 

 grad af rOrlighet, och tyckas blott tjena till att frarnbringa ljud. LATREILLE ville besyn- 

 nerligt nog ej erkanna dein sasom forandringar af vingar; men deras lage bevisar ove- 

 dersagligen att de aro det, och detsamma.bekraftas af deras muskier, rOrlighet, m. in. 



Fullt utbildade insektvingar besta af en tunn, genornskinlig, ursprungligen dubbel 

 hinna, uti hvilken de tjockare vingadrorna ligga. Dessa hafva fatt narnn af vingnerver 

 (nervi alarum), hvilket namn val kunde fOrsvaras efter den gainla betydelsen af ordet 

 nervus (kraft, sena), men som ilia passar tillsammaris med den betydelse som sarnma ord 

 fatt i Anatomi och Zoologi (nerv, kiinslotrad). Vi kalla dern vingadror eller vingkarl 

 (vasa alarum), ty i allmanhet aro de ihaliga och innehalla lemningar af tracheer, hvilka 

 dock under vingens hastiga utveckling efter pupptillstandet blifvit afslitna och upprullade. 

 Det ar latt for den sorn sa behagar, att i stallet insatta en annan term: nervus, scapus, 

 rhachis, vena o. s. v. - - De figurer som bildas och omgifvas af vingadrorna, hafva lika 

 oriktigt, af utlandska forfattare, efter JURINE, blifvit benamnda celluler, ty de aro ej 

 celler, och an rnindre celluler, utan blotta plana figurer, af vingadrorna begransade ytor 

 eller vingfalt: area3, sasom de benamnas af FALLEN och andra Svenska ferfattare, eller 

 areolae sasom ILLIGER kallade dern. 



Termerna costa, nervi eller venas, stigma och mojligtvis nagon mera, finnas har och 

 dar i LINNES, FABRICII och andra aldre entomologers skrifter; men de anvandas foga. 

 MEIGEN var den forste, som konseqvent begagnade vingadrornas form till zoologiska ka- 

 rakterer. Han hade iakttagit deras reguliera forlopp hos Diptera och den bestamda olik- 

 heteri af de figurer som de bilda i vingen hos olika slagten af denna ordning; hvarfBre 

 han, uti sin Classification der Zweifiugeligeri Insekten (4:o. Braunschweig 1804) afritade 

 vingen af hvarje genus af ordningen och begagnade dessa ritningar sasorn hufvudsakliga 

 karakterer for genera, men blott genom att han visa till figurerna och utan att beskrifva 

 eller benamna vingens delar. Sednare utgaf JURINE sin Nouvelle methode de classer les 

 Hym. et les Dipteres, Tome I (4:o, Geneve 1807), i hvilket arbete han lemnar en termi- 

 nologi ofver vingarnes cellules hos Hymenoptera, och anvander deras olikheter vid sin 

 klassifikation af ordningen. Tome II, Diptera, utkom aldrig. Men, utan kannedorn om 

 JURINES arbete, utgaf FALLEN derefter sin: Nova Diptera disponendi Methodus (Diss. 

 Acad. 4:o, Lund 1810), hvaruti han benamnde dipter-vingarnes adror (nervi) hufvudsak- 

 ligen efter deras nummerordning fran costa, som ansags sasom den f5rsta, och anvande 

 deras olikheter sasorn karakterer for bade genera och storre afdelningar. Han har begag- 

 nat denna termiuologi uti siria sednare arbeten och tillampat en del af terrnerna pa Hy- 

 rnenoptera uti Vet. Akad:s Handl. 1812 samt i en akademisk dissertation (Specimen novam 

 Hym. disponendi Meth. exhibens, 4:o, Lund 1813). LATREILLE in. fl. hafva foljt och ut- 

 arbetat den Jurine'ska terminologien, som nastan blott passar for Hymenoptera, och ej 

 ornfattar alia adror och areer i deras vingar. For Lepidoptrerna och for de dfriga ord- 

 ningarna hafva dels sarskilda terminologier blifvit uppgjorda, dels blott enstaka, nagot 

 utrnarktare vingadror eller areer blifvit for tillfallet benamnda (t. ex. cellula triangularis 

 hos Libellulinerna; jamf. Selys, Monogr.). Man har saledes en inangd olika namngifningar 

 for insektvingarnas adror rn. m., hvilka dock ej utvisa hvilka delar som motsvara hvar- 

 anclra hos olika ordningar och af hvilka ej nagon kan goras anvandbar for alia Insekter. 

 Ett forsok till en allmun terminologi lemnar BURMEISTER (i Handb. d. Ent. I, p. 101 och 



