4. OM VINGABNA. 



29 



Hemerobius (fig. 11) och alia denned beslagtade hafva samma vingaderfOrlopp 

 som Gryllina; men frarnvingarna aro tunna; de bakre alldeles lika med de framre, och 

 tvaradrornas antal ar oftast mindre. Afven sakna de den gren som hos Orthoptera ofta 

 liknar ett vas subcostale. Hos dessa och flera andra (Ephemera, Orthoptera) synes ofta en 

 vingflack, som liknar ett stigma, men som blott bestar af sma, tatare stallda och fargade 

 tvaradror vid slutet af vas radiale. 



Psocus visar den storsta afvikelsen Iran alia Ofriga Neuroptera, dels genom det 

 ringa antalet tvaradror, dels derigenom, att adrorna aro fataliga och bugtiga, samt bilda 

 nagra stOrre areer. De visa nagon likhet med Hymenoptrernas. De aro: en enkel costa; 

 ett enkelt vas radiale som slutar i ett stort pterostigma, hvilket ej blott motsvarar denna 

 del hos andra Insekter, utan hela deras area postcostalis. Vidare 2:ne vasa ulnaria, som 

 omfatta en area ulnaris. Denna bar en area postulnaris med 2 bojda, greniga vasa post- 

 ulnaria. Slutligen 2 vasa interna, lika dem hos Hymenoptera. Tvaradrorna aro, utom 

 dem som h5ra till ulnar-areerna, blott 2, narnligen: ett, som utgar fran area postulnaris 

 och liknar Hymenoptrernas vas ambiguum, samt hos nagra arter, ett vas transversum 

 medium, vid area postcostalis. 



Coleoptrernas framre vingar aro s. k. elytra, hvarom nagra ord namndes forut. 

 Deras bakre vingar, eller flygvingar (fig. 1, 2), utmarka sig isynnerhet genom sin ledgang 

 (vingknaet), hvarigenom spetsen i hvilande tillstandet kari nedbojas mot cubitaldelen, lik- 

 som i foglarnas vingar. Pterostigma ar namligen nagot litet skildt fran spetsen af costa 

 och forenadt derrned genom ett bdjligt, elastiskt stycke (mellan b och c). Vas sub- 

 costale plagar vara nara forenadt med costa. Vas radiale och vas ulnare aro enkla, med 

 tamligen langt atskilda, men emot hvarandra inbojda andar, utan att f5renas genom en 

 tvarader. Da vingen bojes vid carpus (c) inaste hinnan vikas dubbel langsat, mellan 

 dessa vingkarl, hvarest saledes en tvargren skulle vara hinderlig. Area postcostalis (d) ar 

 ganska irregulier och sallan tillsluten. Dessutom plaga ett eller flera irreguliera vasa in- 

 terna och nagra andra, liksom lOsryckta aderstrimmor finnas. 



Af Hemiptera hafva Cimiciformia i allmanhet ganska fa vingadror, hvilka hafva 

 nagon likhet med dem hos Coleoptera. Uti de framre vingarna ar det en pars cubitalis, 

 som vanligast ar tjock och laderartad; spetsdelen ar tunn och hinnartad med ganska olika 

 bildade adror. 



Cicadiformia torde, jamte Libellulina, hafva de mest egendomligt bildade ving- 

 adror. De likna dem hos Neuroptera genom sin enkla radial-ader och sina mycket gre- 

 niga och utbredda ulnar-adror; men de skilja sig genom mindre rata eller parallela adror, 

 hvilka nastan alia aro forenade vid roten. De variera mycket. Hos de egentliga Sang- 

 cicaderna (fig. 13) utlaper costa blott till halfva vinglangden (c) dar hon ar tydligen skild 

 fran sin fortsattning, postkostal-adern, som ock ar dubbel. Vas subcostale, sorn slutar 

 nagot forr an costa (vid b), ar tatt forenad med henne och synes blott skild genom en 

 intryckning langsat ofre sidan. Radial-adern ar alldeles egen i sitt slag: hon slutar (vid c) 

 enkel, mellan andarna af de bada foregaende och ligger tatt intill dem; men vid slutet 

 ingar hon en ofullkomlig forening ined fdrsta ulnar-adern. Derefter fylles nastan hela 

 vingen af ulnar-grenar. Dessa utga fran en nagot sammansatt truncus medius, hvars 4 

 irreguliera delar sluta (vid I) i en bojd tvarader, hvarifran utga 4 stora adror. Den 



