5. HUFVUDETS OCH MUNNENS DELAB. 31 



stycken synas sftllan tydliga hos utbildade Insekter; dels emedan fogningarna hopvaxa, 

 eller undantrilngas af de stora ogonen; dels eraedan hufvudet oftast antager en ofvantill 

 utsvalld och undertill hopdragen form, hvarigenom rnunnen riktas nedat eller bakat, mot 

 brOstet, och alia de 5fre delarna blifva oigerikanneliga. Likval kan man tydligen se dein 

 pa en del Vatteninsekter (t. ex. Dyticus) och pa larver i allmanhet. 



Hela hufvudets yta, som hos Insekterna och de fiesta larver bestar af hardare skal 

 eller hornlikt amne, har mycken yttre likhet med hjernskalen i menniskans hufvud. Ofre 

 mellanstycket liknar namligen ett pannben (os frontis) och de bada sidostyckena likna 

 ofvantill ett par hjessben. Men att detta blott ar en tillfallig likhet, synes redan daraf, 

 att vertebrerade djurens hjernskal rned sina ben (ossa frontis etc.) utgor den framre andan 

 af rygginargskanalen, hvilken lika litet som innehallet, ryggrnarg och hjerna, finnes how 

 Insekterna (jaiufor harom noten sid. 10). Dessa sednares hufvud innehaller deremot mun- 

 kaviteten och svalget, med mundelarnas muskier och andra tillhOrande delar, saint ganglii- 

 kedjans framanda, och rnotsvarar saledes endast ansiktes-delen af vertebraternas hufvud. 

 Men emedan afven ansiktet (ossa faciei) utgOr en hufvuddel af skallen (cranium), sa kan 

 man, i brist pa battre (efter ILLIGEK, Terminologi), anvanda detta sednare namn, cranium, 

 for att utmarka hufvudets fasta del, till skillnad fran de derpa sittande sinnesorganer och 

 rorliga delar. I detta cranium ma man dock ej soka motsvarigheter mot nagra ben eller 

 delar i vertebraternas hufvud, ty det ar bildadt i full ofverensstammelse med Insekternas 

 kroppssegment, hvarom vi forut talat. Det Ofre mellanstycket (6) ar hufvudsegmentets 

 rygg, de bada stora sidostyckena (a) aro dess sidodelar (pleurae) och det undre mellan- 

 stycket (e) ar dess sternum. 



Vid denna forklaring moter den ganska markliga egenheten, att sidodelarne aro 

 segmentets storsta och vigtigaste delar och ensanime bara extremiteterna, som synas vara 

 talrikare an pa andra segment. Denna sednare omstandighet foranleder liitt en asigt, som 

 ock varit framstalld, att insefcthufvudet skulle besta af flera, hopvuxna segment. Rygg- 

 stycket (pannbenet) och clypeus skulle da tillhora ett eller flera framre, of'ullstandiga 

 segment, hvilkas ofriga delar vore forandrade till mundelar. Ehuru denna asigt skulle 

 kunna synas bekraftad genom forhallandet hos de sista abdominalsegmenten, hvilkas olika 

 stycken (rygg, pleura, sternum), hos de hogre utbildade Insekterna, och isynnerhet hos 

 hannarna, plaga ombildas till hakar, kriiptiinger m. m. i generationens tjenst, sa kunna vi 

 dock icke antaga den for riktig. De ombildade bakre segmenten aro alltid latta att igen- 

 kanna for hvad de verkligen aro, och samma segment aterfinnas i sitt ursprungliga skick, 

 ej blott hos larverna (som sakna fortplantningsforrnaga), utan afven hos talrika insektslagten 

 i fullt utbildadt tillstand. Hufvudet har deremot samma delar, ehuru i hOgsta grad olika 

 till formen, hos nastan alia, bade hOgre och lagre slagten, samt i alia utvecklingstillstand, 

 utan att dessa delar nagonsin visa sig sammanstallda pa ett satt som mer eller mindre 

 tydligt angifver, att nagra af dem verkligen utgOra egna segment, eller att det stora 

 segmentet ursprungligen ar en forening af tva eller flera. Efter undersSkningar pa Insek- 

 ter af alia ordningar, har atminstone jag ej kunnat komma till armat resultat an det, att 

 hufvudet blott bestar af ett enda segment, till hvars egendomliga utbildning det horer, 

 att bara flera atskilda, extremitetslika bihang rundt omkring sin framre oppning (munnen) 

 som ej vidare fortsattes uti andra segment, samt att sidodelarna (svarande mot pleura) 

 fatt en hOgst Qfverviigande utveckling, hvarigenom det handt, att de flesta extremiteterna 



