32 SUNDEVALL, INSEKTERNAS EXTREMITETEH. 



ilro fftstade allenast uti dern och ej vidrOra rygg eller bukstyckena. Detta utvecklingssatt 

 ftr tydligen uppkommet for sinnesorgancrnas och mundelarnas skull, och torde kunna be- 

 traktas sasom det hOgsta, som ett insektsegraent kan uppna. Pa Insekternas abdomen 

 saint pa larver i allmanhet aro sidodelarna sma i jamforelse med rygg- och bukstyckena 

 saint delade i skilda stycken eller veck; pa de utbildade Insekternas thorax, som ar 

 forsedd med fullkomliga fotter och med vingar, aro sidodelarna betydligen stOrre, ofta 

 stOrre an sternum, och sainmansatta af fasta stycken som aro forenade med suturer; 

 i hufvudet blifva de, for att bara sinnesorganer och mundelar, stOrre an bade sternum och 

 tergum, samt forlora allt tecken till delning. Extremiteternas lage ar afven olika cfter 

 de olika utbildniiigsgraderna; hos larver, som pa thorax eller abdomen hafva dem sma 

 och outbildade, sitta de alldeles skilda fran sidostycket, uti buksegmentet ; pa de ut- 

 l)ild;ide Insekternas thorax sitta fotter och vingar mellan segmentets sidostycke och rygg- 

 >;unt bukstyckena; pa hufvudet aro extremiteterna till stOrre delen fastade blott i det 

 stora, h6gt utbildade sidostycket, och skilda fran rygg- samt bukstyckena. 



Att flera an ett par extremiteter af samma slag (ventrala eller dorsala) kunna 

 tillhOra ett segment ilr val ej allmant, men dock ej ovanligt. FSrsta kroppssegmentet hos 

 Scolopendra och alia segmenten hos Julus hafva 2 par fotter hvardera, utan att nagon- 

 ting berattigar oss att antaga, att dessa segment aro hopvuxna, eller att ettdera fotparet 

 ar en forSndrad och nedflyttad vinge, sasom OKEN m. fl. trott. Bland vertebrerade djuren 

 se vi mojligheten af ' tva par likartade extremiteter uti de tamligen vanliga missbildnin- 

 garna af fogelungar med 2 par fotter. Det tillkomna paret utvaxer hos dessa fran an- 

 darna af ossa pubis; saledes fran samma segment som bar det andra, hos foglarna van- 

 liga fotparet. Det b5r saledes ej forefalla oss omojligt, att hufvudet kan vara forsedt 

 med flera par extremiteter och likval blott besta af ett enda segment. Dock torde det 

 kunna visas att blott 2:ne par motsvara de egentliga extremiteterna och att de ofriga aro 

 delar som tillkommit pa hufvudet, eller dar antagit formen af extremiteter. 



Enligt det har anfQrda bestar hufvudet af 2:ne stora sidostycken (cephalo -pleurae) 

 som tillhopa utg5ra stOrsta delen af hufvudets yta: hufvudskalet (craniurn) saint af 

 ett Ofre och ett undre mellanstycke. Det sednare af dessa, hufvudets bukstycke eller 

 brOstben, cephalosternum, har afven blifvit kalladt gula eller pars gularis, strup- 

 stycket, hvilket namn ratt val kan anvfmdas. 



Hufvudets Ofre mellanstycke, eller ryggstycke, cephalonotum, kan afven benam- 

 nas pannstycket eller pannskolden, scutum frontale. Sasom nyss anfordes ar det oftast 

 bakat forkortadt; men ej sallan gar det anda ut till nackens bradd -och atskiljer da full- 

 komligt bada sidostyckena. Detta ses bast hos larver af lagre utbildning, sasoin af en 

 del Noctuae (Agrotis) och af talrika Tineiformes (se PI. I, fig. 37). Da det ar forkortadt 

 finner man oftast ett litet afskildt stycke (nackstycket, pars occipitalis), som baktill, i nac- 

 ken, atskiljer bada sidostyckena (sasom PI. I, fig. 32 och PI. II, fig. 18: bb). Detta tyckes 

 vara att betrakta sasoin en bakre, afskild del af ryggstycket, svarande mot scutellum eller 

 hellre postecutellum uti thorax-segmentens ryggstycke, hvarigenom den framre delen far 

 betydelsen af scutum. Detta stycke ar i allmanhet ganska tydligt pa alia larver, med 

 undantag af de fotlOsa Hymenopter-, och isynnerhet Dipter-larverna, hvilkas hufvud ar 

 mjukt. Hos Lepidoptrernas larver ftr det isynnerhet alltid utmarkt af 2:ne djupt intryckta 

 linier som bakat forenas, sasom ett omvandt ^ (I, 32 och 37. 6). Af dessa ses blott 



