34 SUNDEVALL, INSEKTERNAS EXT REMITETER, 



tinnas, som vid forvandlingen utvecklar sig till bade clypeus och labrutn. Ofta synes 

 det sv&rt att afgOra om hufvudets framdel ar att anse sasom pannskold eller sasom cly- 

 peus; t ex. hos Lamellicornia och Hymenoptera saint hos alia Insekter rned sugmun, dar, 

 sasom nyss anfordes, clypeus ftr stor, fast forenad ined hufvudet, och har antagit utseen- 

 det af en pannskold, men den verkliga pannskolden &r undantrangd och liten eller nilstan 

 ingen. Man inaste da bestamma dessa delar, dels efter antennernas lage, hvilka sitta i 

 hufvudets sidostycken utmed pannskolden, men Ofver clypeus; dels efter de forut om- 

 talade intryckningarna, som aro marken efter entocephaluni, och som sitta i gransen mel- 

 lan clypeus och scutum frontale, eller vid clypei sidor. 



Labrum, Ofverlilppen (d) ar nastan alltid rOrlig mot clypeus, eller atminstone af- 

 skild derifran genom en tydlig och olika fargad, intryckt linea. Han framskjuter Ofver 

 muudelarna och betacker atminstone en betydlig del af dem. Labrum saknas naturligtvis 

 alltid da clypeus icke finnes; ofta ligger han dold sasorn hos de fiesta Hymenoptera. 

 och hos Bien finnes en andra labrum, bakom den egentliga, hvaroin vi tala mera langre 

 fram. Labrum tjenar alltid mer eller mindre att noga tillsluta munhalan, och passar of- 

 tast ganska val emot underliggande delar. Labri rOrlighet och lage tillhopa med rnun- 

 delarna, med hvilka han oftast har lika langd, gOra att han alltid uppraknas tillhopa med 

 dem och plagar anses vara af lika beskaffenhet med dem. Likval ar det hOgst ovissst 

 huruvida han kan anses vara af extremitets-natur. Vida hellre tyckes han vara att jam- 

 fora med ett segmentstycke. Labrum ar val oftast i spetsen nagot, och ganska ofta djupt, 

 urnupen; men han ar aldrig 2-delad, utan utgdr alltid ett enda, plattadt stycke. Likval 

 tinnes en omstandighet som skulle kunna synas tala f5r hans extremitets-natur. Hos lar- 

 verna af en del Tipularier (Ctenophora birnaculata, I, 38: d, et atrata, Tipula oleracea, 

 men ej Limnobia och ej hos Culicina, Mycetophilina, Cecidomyia etc.) utskjuta de 6fre sido- 

 delarna af labrurn sasom ett par rnjuka, rOrliga upphojningar, som hvardera inat fOrlanges 

 till en cylindrisk, fritt rOrlig led, hvilken i spetsen bar 2:ne sma, rOrliga delar, i form af 

 ne palper af blott en led hvardera; det hela har stftrsta likhet med samrna larvers ma- 

 xiller och ar utom allt tvifvel ett par sma extremiteter. Men likval torde dessa delar 

 icke vara att betrakta sasom en antydning, att labrum egentligen eller ursprungligen be- 

 star af tva hopflutna extremiteter. De tyckas mig blott vara en ganska ofullkomlig, ny 

 extremitetsbildning som uppstatt pa labrum i egenskap af en segmentsdel, alldeles pit 

 samrna sfttt sorn de har forut ointalade fotter, hvilka understundom pa kycklingar utvaxa 

 fran os pubis. Dessa sednare aro val blott monstrosa, hvaremot de forra aro normala 

 hos nagra fa arter eller slagten; men en race af hOns, hos hvilka de moristrOsa fOtterna 

 blefve normala, vore dock ej alldeles ornOjlig. Man har dylika hOnsracer, hos hvilka hela 

 slutet af ryggraden, med stjerten, saknas, och andra hos hvilka hjernan har ett ovanligt 

 lage. Vi torde alltsa bOra betrakta ej blott clypeus utan afven labrurn, sasom ett par 

 segmentstycken, hvilka bada kunna jamforas med den uti ryggstycket af mesothorax all- 

 mant fOrekommande pra3scuturn. 



Namnen clypeus och labrum hafva varit mycket fOrvaxlade. Egentligen gafs 

 det fOrra af FABRICIUS, forst at det stycke sorn sedan pliigat kallas labrum; men i spe- 

 ciella entomologiska arbeten har dock det bruk af narnnen, som vi har foljt, blifvit all- 

 mant antaget. 



