MUNDELAR HOS DE OLIKA KLASSERNA. 89 



fatt en annan form, hvarigenom de blifvit odugliga sasom antenner. Deremot hafva de 

 har fatt en annan funktion, som ar ganska vill fbrenlig ined den form de erhallit, och 

 visa sig sasom mandibler. Det ar pa visst satt en forvandling af samma slag som den, 

 att taggarna p manga vaxter ej aro annat an forandrade qvistar (t. ex. hos Prunus spi- 

 nosa, vilda paron o. s. v.). Det nyss anfOrda olika laget ar blott en skenbar olikhet, sorn 

 beror derpa, att clypeus hos Krustaceerna utvaxer mera pa bredden, och saledes ej kan 

 fa rum annat an framom det andra extremitetparet eller de nedre antennerna, hvilka 

 derigenom komma langre fran munnen, men dock sitta uti eller tatt invid nedre bradden 

 af sjelfva hufvudskalet. Hos Insekterna blir deremot clypeus aldrig sa bred, att han 

 fullt i*acker till andra extremitetparet, hvilket saledes kommer att sitta vid munnen och 

 blir ett par mandibler. Hos Arachniderna, som sakna clypeus, sitter ett par extrerniteter 

 vid munnen, som hafva funktion af mandibler, men aro 2- eller 3-ledade och saledes hafva 

 en form emellan mandibler och antenner. De aro dessutom har det fersta af alia extre- 

 mitetparen. Men vi rnaste dock antaga att de motsvara Krustaceernas nedre antenner 

 och Insekternas mandibler, eller andra extremitetparet hos bada, och att det saledes ar 

 det forsta paret, som hos Arachniderna forsvunnit jamte de sammansatta 5gonen, till fQlje 

 af hufvudets ofullkomliga bildning. LATREILLE antog denna jarnfOrelse blott till en del, 

 namligen: att Arachnidernas mandibler motsvarade Krustaceernas andra antennpar, hvarfore 

 han kallade dem Cheliceres (klohorn, kakantenner); men besynnerligt ar, att han ej insag 

 den andra delen af jamforelsen, utan tvartom uttryckligen fornekade Ofverensstammelsen 

 mellan mandiblerna hos Arachnider och hos Insekter, sarnt antog att de egentliga mandi- 

 blerna vore forsvunna hos de forstnamnda. 



Sedan man antagit att Krustaceernas nedre antenner rnotsvara Arachnidernas och 

 Insekternas mandibler, finnes ej mera nagon svarighet for antagandet af de ofriga jamfo- 

 relserna. Tvartom finna vi en tydlig ofverensstammelse i forrnen hos Insekternas maxiller 

 ined dem hos Arachniderna och med Krustaceernas sa kallade mandibler, hvilka ratfeligen 

 borde kallas maxiller. Att Insekternas labium ar en ytterligare utbildning fran Krusta- 

 ceernas labialflikar, men ej fran deras pseudognather, star i ofverensstammelse rued det 

 som fOrut (sidan 43) blifvit yttradt, att labium ej har karakteren af ett par egentliga 

 eller ursprungliga extremiteter. Om Arachniclernas sa kallade labium talas nyss f5rut; men 

 att anse dessa djurs framsta fotpar sasom svarande mot Insekternas labium, sasom flera 

 forfattare antagit, blir, enligt hela den har gjorda framstallningen, en orimlighet. 



De fdljande extremitetparens jamfOrelse hos de olika klasserna kan endast ske efter 

 segmenterna. I fall Krustaceernas falska kakar b5ra arises sasom tillhOrande 3 ursprungliga 

 segmenter, s& har man dessa 3 jamte de 14 foljande, eller tillhopa: 17 segmenter hos 

 Krustaceerna, att jamfOra med ungefiir 14 hos Arachniderna och 12 hos Insekterna (i tho- 

 rax och abdomen tillhopa). Af dessa segmenter skulle da: hos Krustaceerna, 3 par 5f- 

 verga till hufvudet, 7 par utgOra thorax och de Sfriga 7 abdomen. Hos Arachniderna 

 aro blott 4, hos Insekterna endast 3 thorax-segmenter, och alia de dfriga utgOra abdo- 

 men. Om deremot de 3 paren pseudognather ursprungligen aro tillkomna pa Krusta- 

 ceernas hufvud, s& blir segmentantalet, hos de tre har omtalade djurklasserna, nagot mera 

 likformigt: 14, 14 och 12, af hvilka de (7, 4, 3) framre utgOra thorax. 



1 9 



K. Vet. Akad. Handl. B. 3. N:o 9. * * 



