14 JOHAN LANO, 



afhjelpa, om ej redan forut vid en analog bestamning af salpetersyran t-nahanda svarig- 

 hcter blifvit lyckligt undanrOjda genom de af FKESENIUS gjorda modifikationerna af den 

 ursprungliga methoden. Det ar derfore med tillgodogOrande af dessa, som de nedan an- 

 forda bestammelserna blifvit verkstallda, och detaljerna af utforandct aro foljande. 



En tubulerad retort, hvars hals ar forbunden med ett Liebigskt r5r innehallande 

 vatten, stalles 5 forbindelse med en vatgasapparat, hvars utstromningsror mynnar tatt 

 under korken i retortens tubulus. Uti denna kork ar dessutom inpassadt ett annat ror 

 mynnande p& sainma satt, och som vid sin ofra anda ar fOrsedt med ett kautschuksror, 

 som slutes af en klammare. Retorten anbringas sa, att dess hals kommer att intaga en 

 nagot uppatvand stallning, och i densamma inbringas en afmatt qvantitet af en svagt 

 sur jernchlorurlosning, hvars jernoxidulhalt omedelbart forut blifvit bestamd. Sedan all 

 atmosferisk luft blifvit utdrifven ur apparaten, forstarkes vatgasstrOmmen och genom 

 retortens hals inbringas det till undersOkning bestamda saltet inneslutet i ett ror, hvarefter 

 reaktionen understodjes genom retortens upphettning i vattenbad. Efter } timmas forlopp 

 har all qvafoxidutveckling upphOrt, hvarefter apparaten far afsvalna och genom det i 

 tubulus befintliga rOret tillsattes medelst en pipett rokande saltsyra till ungefar tva ganger 

 den volum jernlOsning som anvandts, hvilket kan verkstallas utan att man behofver befara, 

 det nagon atmosferisk luft kommer i berOring med jernsaltet eller den i retorten befint- 

 liga qvafoxiden. Genora kokning utdrifves derefter denna sistnamnda och lOsningen visar 

 snart jernoxidens gula farg, hvarefter densamma far afsvalna och efter fortunning med 

 vatten bestammes den aterstaende jernoxidulen. I det enkla oxidulsaltets stalle skulle 

 kalidubbelsaltet kunna anvandas med den fordel, att en vagning kunde ersatta den forsta 

 titreringen, men & andra sidan med den olagenhet, att lOsningens volum, efter nodig for- 

 tunning for verkstallandet af den sednare titreringen, blir alltfor stor. 



Orsaken hvarfore ej det svafvelsyrade saltet blifvit anvandt i chlorurens stalle, oaktadt 

 de formaner, som det forra erbjuder, har varit den forutsattningen, att qvafoxidens for- 

 ening med svafvelsyrad jernoxidul skulle dekomponeras med storre svarighet an den mot- 

 svarande med jernchlorur, en forutsattning som likval icke vunnit bekraftelse genom ett 

 forsOk, som anstallts med det svafvelsyrade dubbelsaltet mellan kali och jernoxidul och 

 som gaf ett godt utslag. 



De resultater, som erhallits genom denna bestamningsmethod aro foljande: 



l:o. 1,240 gr. Fe (20 C.C. jernchlorurlosning) aterstod efter behandling med 1,125 gr. 

 salpetersyrlig baryt 0,480 gr. osOnderdelad Fe. 



2:o. Af 1,240 gr. Fe aterstod efter behandling med 1,267 gr. salpetersyrlig baryt 

 0,4975 gr. os5nderdelade Fe. 



3:o. Af 1,236 gr. Fe aterstod efter behandling med 0,549 gr. salpetersyrlig talkjord 

 0,764 gr. osOnderdelad Fe. 



4:o. Af 1,236 gr. Fe visade efter behandling med 0,749 gr. salpetersyrligt zinkoxid- 



kali en aterstod af 0,602 gr. Fe. 



5:o. 1^36 gr. Fe gaf efter oxidation med 0,754 gr. NiN + K& en aterstod af 0,482 

 gr. Fe. 



6:0. 1 ,236 gr. Fe gaf efter oxidation med 0,851 gr. Cd& + K& en aterstod af 0,572 

 gr. Fe. 



