OM SALPETERSYHLIGA FOBENINGAR. 35 



De salpetersyrlighetsmangder, som af de salunda fdrsiggangna oxidationerna beraknas 

 enligt fornieln N + 2Fe = e + N, sta till de varden, som salternas formler fordra, i fbl- 

 jande relation. 



l:o. 30,96 



2:o. 30,92 30)74 



3:o. 45,35 



44,70 



4:o. 44,80 44,03 



5:o. 46,97 46,49 



6:0. 41,17 40,63 



I fraga ora methodens feretrade i jemfbrelse med den, som grundar sig pa salpeter- 

 syrlighetens oxidation genom blysuperoxid, kan densamrna endast i ett enda hanseende 

 gora ansprak derpa och detta till fOlje af den stOrre hastighet, hvarmed bestammelserna 

 kunna verkstallas; under det att den i manga andra afseenden maste anses vara forenad 

 med stOrre svarigheter. 



I sadana handelser, da salpetersyra forefinries jemte salpetersyrligheten, maste bly- 

 superoxideii alltid betraktas sasom det sakraste medlet att utr5na den qvantitet, hvartill 

 den sednare ingar; ty hvarje method, som grundar sig pa salpetersyrlighetens oxiderande 

 egenskaper, kan, sa llinge ej nagot rnedel finnes, som syrsattes af salpetersyrligheten utari 

 att aflficieras af syran, icke gifva svar pa annat an den fragan: huru mycket syre f5re- 

 tinnes hos den i foreningen ingaende oxidationsgraden af qvafvet, utofver hvad som fordras 

 till bildande af qvafoxid? De bada methoderna kunna foljaktligen i sadana fall betraktas 

 sasom forfullstandigande hvarandra, i det att den ena angifver halten af salpetersyrlighet 

 och den andra bestammer salpetersyran genom att visa i hvad man en storre oxidation 

 astadkommits, an den som kunnat fOranledas af den ingaende qvantiteten salpetersyrlighet. 



Efter att salunda hafva redogjort for vara iakttagelser ofver de salpetersyrliga salter, 

 hvilka varit undersOkningens forernal, aterstar att i korthet sammanfatta de vunna resul- 

 taterna for att erhalla en ofversigt af syrans forhallande och allmanna egenskaper, sa vidt 

 det nemligen kan synas berattigadt att draga nagra slutsatser af en undersOkning, som ej 

 ager stOrre ornfattning an den foreliggande. 



I det fftregaende har redan vid manga tillfallen blifvit anmiirkt den stora latthet, 

 hvanned salpetersyrligheten utdrifves ur sina fOrenirigar afven af svaga syror, och bland 

 sadana af oorganiskt ursprung, hvilkas inverkan vi varit i tillfalle att prOfva, har utom 

 kolsyran endast borsyran visat sig icke vid vanlig temperatur astadkomma nagen dekom- 

 position af de salpetersyrliga salterna. Likaledes hafva vi afven antydt den benagenhet 

 att sjelfmant destrueras, som foretradesvis gOr sig giillande hos syrans foreningar med de 

 tunga metallernas oxider, saint huru vid all dekomposition, der ej en oxidation forsiggar, 

 den ma for ofrigt ske genom syrans afskiljande rnedelst en starkare syra eller genom fri- 

 villig sdnderdelning, qvilfoxid jernte salpetersyra upptrada utan att vid nagot tillfalle mel- 

 lanliggande oxidationsgrader af qvafvet visat sig. Genorn dessa forhallanden angifver syran 

 sa val sin svaga frandskap och sitt ringa sammanhang som ock sin ofOrmaga att sasom 

 fri ega bestand i vattenlosning, hvilken sistnamnda ornstandighet, i fQrening med det kon- 

 staterade faktum, att den deremot i vattenfritt tillstand finnes isolerad, utgOr en egen- 



