36 JOHAN LANG, 



domlighet, soin icke blott skiljer denna syra fran ofriga i andra afseenden analoga for- 

 eningar, utan afven kan sagas stalla densannna sasom ett enstaka undantag fran hvad i 

 allmanhet i detta afseende galler; ty viil kunna analogier uppgifvas for dess forhallandc 

 vid salternas dekomposition med fri syra t. ex. undersvafvelsyrlighet m. fl., men dercmot 

 icke med afseende pa det samtidiga bestaendet sasom vattenfri syra. Det ur likval ej 

 blott pa den fria syran, som vattnet utofvar en destruerande invcrkan, utan afven hos 

 dess salter trader ett analogt forhallande i dagen. 



Vid en Ofverblick af syrans foreningar med de tunga metallerna visar sig neinligen. 

 att dessa vid upphettning i torr form aga hogst olika bestandighct allt efter som de aro 

 vattenfria eller vattenhaltiga; sa t. ex. uthilrda nickel- och silfver-salterna 100 graders 

 temperatur utan att dekomponeras, under det andra, som aro vattenhultiga, sOnderdelas 

 under denna varrnegrad. Jemvill skulle sasom ett annat bevis kunna anforas silfversaltets 

 stOrre bestandighet i torr form an da det upphettas med vatten, om icke ett sadant for- 

 hallande gjorde sig gallande afven hos andra kroppar, utan att nagon af dess konstituen- 

 ter med salpetersyrligheten dela ofvan antydda egendomlighet. 



Hvarpa denna beror, eller pa hvad satt vattnet utofvar sin sonderdelande inverkan, 

 derom kan, med den ringa kannedom vetenskapen annu ager om salpetersyrlighetens egen- 

 skaper och forhallanden, svarligen ens en gissning vagas; likval synas alia kanda fukta 

 hantyda derpa, att vattnet sjelf icke lider nagon dekomposition. 



Den kropp, hos hvilken for ofrigt analogier for salpetersyrligheten aro att sOka, 

 torde med storsta sannolikhet vara chlorsyrligheten, och vissa ofverensstiimnielser dem 

 emellan visa sig afven verkligen finnas; salunda utufvar chlorsyrligheten, liksom salpeter- 

 syrlighet, en oxiderande inverkan pa manganoxidul-, jernoxidul- och tennoxidul-salterna, 

 och synes ej kunna bilda nagon forening rned kopparoxid; vidare intrader vid de chlor- 

 syrliga salternas afdunstning ett fenomen analogt med det vi ofvan hafva antydt vid 

 salpetersyrlighetens foreningar med de tunga metallerna, nemligen att det chlorsyrliga 

 saltet sOnderfaller i chlormetall och chlorsyradt salt; och slutligen torde afven en analogi 

 finnas med afseende pa de vattenfria och vattenhaltiga salternas olika bestandighet, sa 

 vida MILLONS anmarkning, att de af honom framstiillda chlorsyrliga salterna till storsta 

 delen (de som innehalla tunga metallernas oxider?) anskjuta utan vatten, far tydas dithRn. 

 att de Ofriga af honom icke erhallna bildas med storre svarighet till folje af sin vattenhalt. 



Att for Ofrigt med en narmare kannedom om de chlorsyrliga salterna, Tin den vi 

 for narvarande aga, annu andra ofverensstiiminelser mellan dem och salpetersyrlighetens 

 foreningar skola kotnina i dagen, torde vara all anledning forutsatta. 



Hvad salpetersyrlighetens dubbelsalter angar, sa visar den redogorelse, som i det 

 foregaende ofver dem blifvit lemnad, att tvenne olika serier af sadana forefinnas, oaktadt 

 endast fa af dessas sarskilda termer aro kilnda och undcrsokta. Om ock i detta hiin- 

 seende chlorsyrligheten icke erbjuder nagon analogi, sa finnes dercmot en sadan hos under- 

 svafvelsyrligheten, fastan icke strackande sig till full motsvarighet, Jemfora vi nemligen 

 undersvafvelsyrliga dubbelsalterna af olika metaller sinsemellan, sa visar sig att afven har 

 tvenne serier forefinnas fullkomligt motsvarande dem vi uppmarksammat hos salpetersyrlig- 

 heten, ty under det att t. ex. dubbelsaltet mellan talkjord ocli kali liar fonneln MgS- + KS-, 

 aro bly- och silfver-dubbelsalterna sainmansatta af en jcqvivalent af det enkla metallsaltet 

 med tva aeqvivalenter undersvafvelsyrligt alkali. Likval har man icke, sa vidt oss ar be- 



