OM SALPETERSYKLIGA FORENINGAB. 29 



Salpetersyrlighetens analytiska bestiimning i qvantitativt hiinseende. 



Att med var narvarande kannedom oni salpetersyrligheteris fOreningar nagon direkt 

 qvantitativ bestamning af denna syra icke ar mojlig foljer till en del redan af dessa salters 

 egenskaper, sadana de i dot foregaende blifvit antydda, och sadana de i Ofrigt aro oss 

 bekanta. Den enda foreriing, sorn mojligen till folje af sin olOslighet och ofriga egenskaper 

 skulle kunna laggas till grund derf5r, neuiligen dubbelsaltet mellan kali och koboltoxid, 

 kan dertill blifva anvandbart forst da, nar detsamma kan framstallas under sadana for- 

 hallanden, att ingen del af den forhandenvarande salpetersyrligheten gar fOrlorad under en 

 eller annan form, och derjernte sa att den uppkommande fOreningen alltid eger en kon- 

 stanl sammansattnirig. 



De methoder, som blifvit anvanda for utronande af salpetersyrlighetshalten, hafva 

 derfore alia varit indirekta, och till grund f5r desaimna tyckas med lika framgang kunna 

 laggas tvenne motsatta egenskaper, som karakterisera denna syra. 



UtgOrande en mellanlank emellan tvenne oxidationsgrader af st5rre bestandighet, an 

 den sjelf eger, och derfore med latthet Ofvergaeride sa val till den ena som till den andra 

 af dessa, visar neuiligen salpetersyrligheten pa en gang reducerande och oxiderande egen- 

 skaper. Dess forhallande till ofvermangansyra, blysuperoxid, mangansuperoxid m. fl. ma 

 tjena sasom bevis pa den forra, dess inverkan pa jernoxidul, manganoxidul, koboltoxidul 

 sasom exempel pa den sednare. 



Det ar dock hufvudsakligen pa den forstnamnda egenskapen, sorn de hittills brukliga 

 bestamningsmethodema blifvit baserade, och sasom oxidationsmedel hafva anvandts brun 

 blysuperoxid eller mangansuperoxid, kromsyra, guldchlorid och Sfvermangansyradt kali. 

 Syrans egenskap af oxiderande har deretnot icke blifvit tagen i ansprak f5r den qvantita- 

 tiva analysen, sa framt vi ej vilja rakna sasom dithorande den bestamriingsmethod. som 

 grundar sig pa salpetersyrlighetens destruerande inverkan pa urinamnet. 



Vid den unders5kning af salpetersyrliga salter, hvars resultater det foregaende 

 innehaller, var det af vigt att utrOna, hvilken olika grad af sakerhet och praBcision de 

 sarskilda rnethoderna erbjodo, samt derjernte rned hvad latthet och hastighet hvar och en 

 af dem ledde till malet; deras foretraden eller olagenheter, sadana de visat sig vid den 

 for detta andamal anstallda profning, skola i det foljande oninamnas. 



Rent urindmne inverkar icke pa salpetersyrliga salter i kold, och vid upphettning 

 sker sonderdelningen i allrnanhet langsamt och ofullstandigt; likval angripas de salpeter- 

 syrliga alkalierna och alkaliska jordarterna icke ens vid kokning. Om i stallet for det 

 rena urinamnet dess fOreriing med salpetersyra anvandes, sa sker visserligen dekompositio- 

 nen ganska Hitt, ja till och med rned stor haftighet i handelse saltldsningarne icke aro 

 utspadda, men reaktionen som intrader visar sig icke vara endast en ornsesidig destruk- 

 tion af urinamnet och salpetersyrligheten, enar jemte qvafgas och kolsyra afven qvafoxid 

 upptrader, och i ju rnera koncentrerade losningar det salpetersyrliga saltet och det sal- 

 petersyrade urinamnet inverka pa hvarandra, i desto stOrre mangd tyckes denna sist- 

 nftmnda gas genereras. 



Denna olagenhet kan emellertid fOrebyggas om det salpetersyrliga saltet f5rst for- 

 sattes med rent urinarnne i ofverskott och derefter i sma portioner med en utspadd los- 

 ning af det salpetersyrade tills ingen gasutveckling vidare intrader; harvid forsiggar de- 



