6 JOHAN LANG, 



petersyrlig baryt och svafvelsyrad silfveroxid. Det ilr likval forst genom MITSCHEULICHS 

 iakttagelse af silfversaltets svarlOslighet, och den deraf betingade lattheten att erhalla det- 

 samina i rent tillstand, som framstallningen af salpetersyrliga salter blifvit befriad fran 

 de vasentligaste svarigheterna. 



Salpetersyrligt Kali. For framstallandet af detta salt hafva flertalet af de i det fore- 

 gaende anfOrda inethoder blifvit anvanda, och nagra detaljer rOrande en eller unnan bland 

 dessa torde hiir bOra omnilnmas. 



Vid smaltning af salpetersyradt kali bOrjar syre att bortga redan vid mOrk rod- 

 glOdguing, men fOrst vid betydligt strangare hetta intrader det stadium af sOnderdelning, 

 da fritt kali ger sin narvaro tillkanna genom den smalta massans forhallande till silfver- 

 salt. Harvid tyckes dekompositionen icke vara i ett jemt fortskridande, ty vid smaningom 

 stegrad temperatur fortgar gasutvecklingen visserligen till en tid oafbrutet, men upphor 

 nastan fullstandigt innan annu det nybildade saltet vidare sOnderdelats, och en ganska be- 

 tydlig temperaturhojning iir nOdvandig f5r att anyo framkalla densamma. Den gas, som 

 da upptrader, iir emellertid icke langre ren syrgas, ty sarntidigt med denna gasutveckling 

 synes fritt kali uppsta i den smaltande massan. 



Att vid framstlillning af Salpetersyrligt kali enligt denna method den glodgade 

 massan alltid innehaller salpeter, ar en redan af FISCHER gjord iakttagelse, som alla'af oss 

 verkstallda forsOk fullkomligt bekraftat. Denna omstandighet, som mOjligen kunnat for- 

 klaras derigenom, att salpeterns och det salpetersyrliga kalits destruktionstemperaturer lago 

 hvarandra sa nara, att bada reaktionerna atminstone delvis samtidigt intradde, tyckes efter 

 det forhallande, som ofvanfore blifvit antydt med afseende pa den betydliga skiljaktighcten 

 mellan temperaturen for salpeterns dekomposition och den, hvarvid fritt kali uppkoinmer, 

 hanvisa pa bildningen af en f5rening mellan det salpetersyrade och salpetersyrliga saltet, 

 hvilken eger stOrre bestandighet an nagon af dess konstituenter hvar for sig, einedan det 

 i annat fall blir svart att finna en orsak, hvarfSre ej salpetersyrans reduktion fortgar vid 

 samma temperatur den borjat, sa lange nagot odekomponeradt nitrat finnes Ofrigt. Den 

 smalta massan ger emellertid alltid, afven nar glodgningen drifves vida Ofver den punkt 

 da rodgula angor bOrja utvecklas, vid behandling med vatten en ganska stor mangd sal- 

 peter, hvilket visar, att, om an en sadan fdrening, som den ofvan antydda, vcrkligen bil- 

 dat sig, densamma icke eger bestand i vattenloshing. 



Den temperatur, som erfordras for uppkornsten af fritt kali i den sinultji massan, 

 ligger vid ljus rOdglOdgning, och har man hunnit denna punkt af dekompositionen, sa 

 maste fOrsigtighet iakttagas, synnerligast vid arivandande af jerndegel, enar det latt in- 

 traffar att densamma perforeras och smaltan gar fOrlorad. Sa ofta detta ar handelsen, 

 visar sig alltid pa degelns botten en svart, voluminGs, ostnalt aterstod, som delvis loser sig 

 i vatten med djupt rod farg, hvilken lOsning utgOres af jernsyra.dt kali. 



For att ur den genorn glodgning erhallna blaridningen af salpetersyrligt och sal- 

 petersyradt salt, jemte fritt och kolsyradt kali, afskilja det fOrstnamda, afliigsnar FISCIIKK 

 stGrsta mangden odekomponerad salpeter genom afdunstning och OfverfOr sedan dot fria 

 och kolsyrade alkalit i attiksyradt salt, hvarefter genom beliandling med alkohol det salpeter- 

 syrliga kalit, jemte den aterstaende salpetern, utfalles och vidare skiljes genom kristallisation. 



Vid prOfning af denna method hafva vi funnit densamma foga anvandbar hufvud- 

 sakligen till folje deraf, att attiksyran med sa stor latthet sOnderdelar det salpetersyrliga 



