* ) o ( # 13 



CRANTZ kommo vi ftraxt famfaltfifverens, at 

 det enda r^ddnings-medel, fom f<5r den fju- 

 ka var at vidtaga , horde befta uti fvulfiens 

 bortfldrande och fullkomliga afl6fande fran 

 defs botten och fidor. Har a*r Iikv51 at ma*r- 

 ka, at denne fvulft icke var r6rlig i och f6r 

 fig fjelf, utan, om den fkulle uplyftas eller 

 ikufvas, made det fke tillika med alia n5r- 

 maft intil Jiggande ftrackfenor, aponeurofef 

 och ligamentcr, och at defsutom tendineg 

 motorii f6r tutnmen och lillfingret voro drif- 

 ne at fidorne, men daremot de 6frigeaf ex 

 tenfores communes undangdmde under ytfre 

 fvulftens membranfifa bet^ckningar. F6r 6f- 

 rigt kandes den pa nagra ftillen afvanpa, 

 dels mjuk och fyntes af underliggande och 

 famlad Jympha naftan genomlkinlig, dels ha- 

 de den, a andre , antagit en hardhet, fom 

 liknade kfitt eller bro/k. Det var va*l falunda 

 icke utan, at ju alia defle tecken r6gde en 

 akomma af ganfka elak be/kaffenhet 3 fa val 

 fom ock gafvo tydelig anledning, at mifs- 

 t^nka den f6r en darunder f6rborgad kt(ta 9 

 utom det, at fvulfiens ut/kalande och exilir- 

 perande ur defs botten ? d5r den tagitr6tter, 

 fyntes nog fvar, at utfora och fullborda ) men 

 la viile jag likval, bade for at tiJfylleft g6ra 

 den fjuka, hvilken fadant fiogeligen aiiunda- 

 de, fom afven f6r at erfara utgangen af det 

 ringa hopp, jag darom redan gjorde mig., 

 icke lamoa nagon ting of6rf6kt, fom kon 



